15 



mus, C. fodiens. Deres Tandsæt er omformet paa en højst 

 ejendommelig Maade. Forreste øvre og forreste nedre Fortand 

 ere brugte som kraftig Niptang til at gribe og holde Byttet; 

 øvre Fortand er bleven stor og krogformet, med to Spidser, 

 den ene siddende bag den anden; nedre Fortand er bleven 

 lang og fremadliggende, og dens øvre Rand er næsten sav- 

 takket; de andre Fortænder, Hjørnetænderne og de forreste 

 Kindtænder ere for en Del indskrænkede eller forsvundne. Bag- 

 kindtænderne have lignende skarpkantede Former som hos 

 Muldvarpen; de øvre have dog ligesom hos Pindsvinet to 

 Spidser paa Inderranden. Hos alle vore Spidsmus er Emaillen 

 paa de mest fremstaaende Spidser af alle Tænder farvet rødbrun, 

 en enestaaende Ejendommelighed. I Forbindelse med Brugen 

 af Fortænderne som Tang staar det vel, at Underkjæbens Led 

 er blevet ganske usædvanligt, mere udpræget Hængsel-Led 

 end ellers, med ejendommelig delte Ledflader. Dygtige som 

 Gravere ere Spidsmusene vel, og de tilbringe en stor Del af 

 deres Liv i Gange under Jorden; men de færdes ogsaa jevnlig 

 frit fremme. Noget af Præget som gravende have de faaet, en 

 stærk lang Snude, noget fladtrykt Hjernekasse, lille Øje, ogsaa 

 hemmet af Tindingmusklen, muskelstærke Arme; men Næse- 

 brusken har den oprindelige Form; det ydre Øre er endnu 

 stort, skjønt for største Delen skjult mellem Hovedets Haar; 

 Halen er ret lang; og Lemmerne ere forholdsvis lange og 

 spinkle. Hænder og Fødder smaa, med frie Fingre og Tæer, 

 med fine Kløer, med de oprindelige 6 Trædepuder paa Haand- 

 flade og Fodsaal og med skællet Hud baade paa Over- og 

 Underside. Det ydre Øre har en Mærkelighed i sin Bygning: 

 paa dets Inderside findes to store pladeformede, buede Ud- 

 væxter, der tilsammen kunne dække den ydre Øre-Aabning, 

 maaske en lille Tillempning til underjordisk Liv, maaske frem- 

 komne ved Ørets Sammenpresning i de snevre underjordiske 

 Gange. I Hovedskallen er der den paafaldende Egenhed, at Kind- 

 bue mangler; den synes at være vanslægtet under Paavirkning 

 af Tindingmuskel og stærke Næsemuskler, der glide langs den. 

 De egenlige Spidsmus ere ægte Landdyr, skjønt de slet ikke 

 ere bange for at svømme eller pjaske afsted over Grøfter og 

 Bække. Vandspidsmusen har derimod særlig øvet sig i at 

 svømme og dykke. Meget er den dog ikke paavirket deraf i 

 Bygning; det vigtigste er, at de Haar, der klæde Haandens og 

 Fodens Rande, og som hos de egenlige Spidsmus ere korte, stive 

 Børster, hos Vandspidsmusen ere forlængede, saa at de tilsam- 

 men danne en „Svømmebræmme"; de ere pirrede til Væxt ved 

 Vandets Modstand under Svømningen; paa lignende Maade ere 

 Haarene langs Underranden af Halens yderste Del omformede. 

 En Afvigelse fra Spidsmusen viser Vandspidsmusen desuden i 

 Tandsættet; den har mistet en af de smaa forreste øvre Kindtænder. 



