28 



med 4 danske Arter. Munden er vel indrettet som et udmærket 

 Redskab til at gribe Insekter i Flugten^ som en Slags Klap- 

 fælde; men Tandsæt og Ansigt ere ikke fuldt saa stærkt om- 

 dannede derefter som hos de andre; forreste øvre Fortand og 

 Hjørnetænderne ere ikke endnu voxede frem for deres Om- 

 givelser i fuldt saa høj Grad, som de kunne være det hos 

 andre; til Gjengjeld ere 2den øvre Fortand og de forreste For- 

 kindtænder mindre indskrænkede; blandt Forkindtænderne 

 findes endnu nogle, to øvre og en nedre, der hos andre kunne 

 være fortrængte. I Overensstemmelse med Tændernes større 

 Tal er Ansigtet lidt mindre forkortet. Læberne ere ogsaa gjen- 

 nemgaaende noget mindre, end de kunne være hos de andre. 

 Ogsaa i Flyvehuden er der et lille Tegn paa Oprindelighed : i 

 Randen af Flyvehuden mellem Baglem og Hale findes ingen 

 frit fremspringende Hudlap, og Sporebrusken er ugrenet; hos 

 Familiens øverste Medlemmer findes i Flyvehudens Rand et 

 Stykke bag Hælen en lille fri Hudlap, der støttes af en Side- 

 gren af Sporebrusken. Hvad der ellers skiller Vespertilio- 

 Slægten fra de højere Slægter, er kun Smaating, som nogle 

 Forhold i Ørets Bygning. Af Slægten er der ingen Art, der 

 har Vinger saa lange og smalle, saa fortrinlig egnede til Flugt, 

 som det kan findes hos de andre. 



Langøre-Slægten, Plecotus, med eneste Art P. auritus, 

 staar meget nær ved Vespertilio ; dens Afvigelser ere nærmest 

 kun : at en af de mindste øvre Forkindtænder er fortrængt, at 

 Snudespidsen har faaet en noget egen Form, med en Grube 

 udenfor Næsebrusken i Overlæben som en Udvidelse af Næse- 

 boret, at det ydre Øre har faaet en uhyre Størrelse, næsten er 

 af Kroppens Længde og over Panden er voxet sammen med det 

 tilsvarende paa modsatte Side, og at ogsaa Trommebenet er 

 betydelig forstørret. 



Selv hos dem af vore 6 Arter af Bu tø re -Slægten, 

 Vesperugo, der staa nær ved Vespertilio, ere Hjørnetænder 

 og forreste Fortand lidt mere fremtrædende for Omgivel- 

 serne, og Kindtændernes Række er noget mere indskrænket, 

 idet en øvre og en nedre Forkin'dtand ere forsvundne, de, der 

 hos Vespertilio vare de mindste. Ansigtet er kortere. Læberne 

 ere lidt tykkere. I Hale-Flyvehudens Rand findes en frit frem- 

 staaende lille Hudlap, støttet af en Sidegren af Sporebrusken. 

 Øret er kortere, men mere tykhudet og bredere, ogsaa Øre- 

 laaget mindre smalt. Hos Slægtens øverste Arter ere Afvigel- 

 serne i de nævnte Henseender større, og andre Afvigelser 

 komme til. 



Bredøre-Slægten, Synotus, med vor eneste Art, S. barba- 

 stellus, slutter sig til Vesperugo paa lignende Maade som 

 Plecotus til Vespertilio. Dens væsenligste Afvigelser fra Vespe- 



