31 



Krone, den bageste af dem dog med en Spids bag 

 den trefligede Forrand; alle nedre Fortænder siddende 

 i Kjæbens Længderetning. Øvre Hjørnetand forholds- 

 vis kort, simpelt dolkformet, uden stærkt fremtrædende 

 skarp bageste Rand. Nedre Hjørnetand forholdsvis 

 kort, ikke rørende forreste øvre Fortand, naar Mun- 

 den lukkes. To smaa enspidsede Mellemtænder sid- 

 dende paa Rad i et Mellemrum mellem øvre Hjørne- 

 tand og bageste øvre Forkindtand (4de af Insekt- 

 ædernes oprindelige 7 Kindtænder), der er stor, næsten 

 dolkformet. Tre enspidsede Tænder paa Rad i Under- 

 kjæben mellem Hjørnetanden og forreste Bagkindtand 

 (5te af de oprindelige 7). Øvre og nedre Bagkind- 

 tænder med høje, skarpe Spidser i V-Form. Mælke- 

 tænderne meget smaa, med spidse, krogede Kroner, 

 forsvindende allerede hos den spæde Unge, ligeledes 

 hos andre Flagermus. Hovedskallens Ansigt forholds- 

 vis smalt og langt, ikke oppustet af udvidet Næse- 

 hule. Panden hvælvet ivejret. Trommebenet lille. 



Af Slægten findes hos os fire Arter: Skjægflagermus, 

 Fryndseflagermus, Vandflagermus og Damflagermus, 

 Vespertilio mystacinus, V. nattereri, V. daubentonii 

 og V. dasyen emus. De to første maa vel siges at være blevne 

 staaende paa det laveste Trin i Henseende til Udviklingen af 

 Sporebrusken, der er forholdsvis kort, kun naaende omtrent den 

 halve Længde af Hale-Flyvehudens bageste Rand, medens den 

 hos de to sidste naar omtrent de tre Fjerdedele. Ogsaa i Fodens 

 Bygning synes de to første Arter at være lidt mindre særegne end 

 de sidste, hos hvem Foden er stor i Forhold til, hvad den plejerat 

 være hos Vespertilionider; Forskjellen er dog ikke meget paafal- 

 dende; Fodens Længdemaal ere omtrent de samme hos de to 

 Grupper; det er snarest i dens Tykkelse, at Forskjellen ligger. 



Af den Forskjel, der findes mellem V. mystacinus og V. 

 nattereri, er Forskjellen i Hale-Flyvehudens Haarklædning den 

 mest iøjnefaldende. Som hos Vespertilionider sædvanlig findes 

 hos V. mystacinus i Randen af Hale-Flyvehuden saa godt som 

 ingen Haar, kun enkelte spredte, ganske fine; hos V. nattereri 



