Bygning gjøre det vanskeligt eller fumuligt at føre det paa sæd- 

 vanlig Maade. Der kan ikke som før trædes paa Haandfladen, men 

 kun paa Randen af Haandleddet; de fleste Trædepuder svinde 

 derfor bort; Spidserne af de lange Fingre taale ikke at stødes 

 mod Jorden; i Hvile og under Gang lægges Fingrene, undtagen 

 den korte frie Tommel, samlede tilbage langs Underarmen; deres 

 Kloled vanslægte derfor, af Mangel paa Brug, og blive bruskede, 

 uden Kløer; Ledføjningerne mellem Fingrenes Led og med 

 Mellemhaandsbenene vanslægte, miste den tidligere Bevægelig- 

 hed o. s. V.; Leddene mellem Mellemhaandsbenene indbyrdes 

 og mellem Haandrod og Mellemhaandsben øves derimod sær- 

 lig i Bevægelighed, idet Mellemhaandsbenene i Flugten spredes 

 vidt og i Hvilen foldes tæt sammen. Kun Tommelfingeren 

 beholder meget af sit oprindelige Præg, sin Frihed, sin Klo, 

 sin Trædepude ved Grunden og under Fingerspidsen, og især 

 ved Tommelens Hjelp er Flagermusen istand til paa ikke 

 altfor glat Underlag at entre afsted med ikke ringe Fart. Paa 

 Grund af Vanskeligheden ved at gaa indskrænkes Gangen dog 

 til det mindst mulige; naar Flagermusen ikke flyver, tilbringer 

 den mest Tiden i Hvile, og for at have Vingerne rede til 

 Flugt plejer den at hage sig fast ved Fodens Kløer under et 

 eller andet Loft; naar den vil flyve, kan den da strax sprede 

 Vingerne og slippe sit Fæste. Den Gjerning, Baglemmet faar 

 at udføre, bliver meget ringe; mest tjener det som Stiver i 

 Flyvehuden. Hele Baglemmet mister derfor sin Styrke i en 

 paafaldende Grad; hos Insektæderne, som hos de fleste Patte- 

 dyr, er det stærkere end Forlemmet paa Grund af, at det efter 

 sin Stilling har det største Arbejde med at føre Kroppen og 

 skyde den frem ; nu bliver det ganske tyndt og spinkelt, uden 

 kraftige Muskler; Trædepuderne forsvinde; de længste, mid- 

 terste, af Tæerne forkortes, saa at alle Tæerne blive omtrent 

 af samme Korthed; o. s. v. ; kun Kløerne vedblive at være 

 stærke. En særlig Opgave faar dog Foden: at føre „Spore- 

 brusken", en Fortykkelse i Randen af Flyvehuden mellem 

 Baglem og Hale, fæstet paa bageste Spids af Hælbenet, tje- 

 nende til at udspænde Flyvehuden. Forkroppens Mægtighed, 

 væsenlig som Følge af Skuldermusklernes Størrelse, og Bag- 

 kroppens ringe Omfang, mest som Følge af Indskrænkningen 

 af Baglemmets Muskler, er noget af det, der bidrager til at 

 give Flagermusene deres paafaldende Ydre. Flagermusenes 

 Føde er, ligesom Insektædernes, fra første Færd væsenligst 

 Insekter; men til Forskjel fra Insektæderne fange de Insekterne 

 i Flugten, og til at gribe Byttet have de kun Munden; de 

 kunne ikke tage Hænderne til Hjelp; Læber og Tænder hjelpes 

 ad. Tænderne beholde lignende Former som hos Insektæderne; 

 men Læberne blive paafaldende muskelstærke, kjødfulde og 



