51 



formes derefter. Hos de oprindeligste Muriderere Kindtænderne, 

 baade øvre og nedre, væsenligst formede som hos Sminthus, 

 hver af dem med fire Spidser paa Kronen, stillede parvis over- 

 for hverandre, den forreste af de tilstedeværende tre Tænder 

 desuden med Tilvæxt ved forreste Ende, den bageste lidt van- 

 treven. Denne Form beholdes i Hovedsagen hos en stor Gruppe 

 af Muriderne, Afdelingen Cricetini; hos en anden stor Gruppe, 

 Afdelingen M urin i, ere de ydre Spidser paa de øvre Kind- 

 tænder blevne større og mere eller mindre tvedelte, foruden 

 at de ere komne til at helde stærkt bagud, fordi de voxe frem 

 i Retning mod de Stød, der tilføjes dem af de nedre Kind- 

 tænder, der af Tyggemusklerne skures fremad op imod dem. 



To af de danske Muride-Slægter, Rødmus, Hypudæus, 

 med én Art, og Markmus, Arvicola, med tre Arter, høre 

 til Cricetinernes Afdeling. Men skjønt de i Størrelse og Stil- 

 ling af de øvre Kindtænders Spidser vise oprindelige Forhold, 

 ere de ellers saare langt fra at høre til de oprindelige Muse- 

 Former. Deres nærmeste Stamformer, smaa Hamster-lignende 

 Mus, have hørt til Familiens oprindeligste Medlemmer; men 

 selv ere Rødmus og Markmus højt uddannede i deres egen 

 Retning. Vistnok under Indflydelse af Istidens Nærmelse have 

 deres Stamformer vænnet sig til mere tarvelig Føde end den, 

 andre Murider forlange, til Blade, Bark og Rødder, og de have 

 vænnet sig til at føre et mere udelukkende underjordisk Liv. 

 Fortænderne bruges mere som Redskaber til at afklippe Blade 

 og afskrælle Bark end til egenlig Gnaven; de blive bredere, 

 men miste ellers noget i Styrke. Kindtænderne bruges til Tyg- 

 ning ganske anderledes kraftig end før. Af de Muskler, der 

 føre Kjæben, tages ikke alene Kindmusklen, men ogsaa den 

 forreste Del af Tindingmusklen særlig i Brug. Kindtænderne 

 faa høje Kroner, undlade tilsidst at danne Rod, idet Væxten 

 stadig fortsættes, og udvide sig ogsaa ellers; især de forreste 

 og bageste blive store ved forskjellig Tilvæxt. De fylde Kjæbe- 

 benene mere end før; de øvre pukle Overkjæbebenets Krop 

 ivejret i Bunden af Øjehulen og forrest i Hjernekassens Gulv, 

 og de Nerver og Aarer, der fra Hjernekassen løbe frem til 

 Ansigtet i Øjehulens Bund, trænges ind mod Siden af Kilebens- 

 kroppene, der danne en Del af Hovedskallens Axe, og Kilebens- 

 kroppene sammentrykkes og blive ganske smalle; Ganen mel- 

 lem Kindtændernes Rækker trykkes smal. Ikke alene de Knogler, 

 der bære Kindtænderne, men ogsaa deres Omgivelser faa en 

 ejendommelig fast Bygning og blive indbyrdes fastere forbundne. 

 Et stærkt Seneblad i den forreste Del af Tindingmusklen frem- 

 kalder en anselig Kam paa Tindinggrubens Væg bag Øjehulen. 

 Øjet trænges nedenfra af Kindtændernes Udvidelser, bagfra af 

 Tindingmusklen; det løftes lidt op fra den oprindelige Øjehules 



