71 



ægte Mus, er ligeledes ret iøjnefaldende, skjønt den tilsløres 

 af den lange Haarklædning. Efter Hovedskallen er ingen For- 

 vexling mulig. 



Almindelig over hele Landet, særlig knyttet til Skov; fra 

 Bornholm kjendes den dog ikke. I Uglegylp findes dens 

 Knogler ofte. Ogsaa fra Stenalderen er den eftervist. Den 

 er vidt udbredt til alle Sider for Landet. 



Markmus-Slægten (Arvicola). 

 Krop og Lemmer nærmest af Form som hos Mus, 

 Lemmerne dog betydelig kortere. Halen kortere end 

 Kroppen, undertiden over Kroppens halve Længde, 

 oftest meget kortere, tynd. Snuden kort. De hvæl- 

 vede Næsebruske om Næseborene stødende sammen 

 i Midtlinien. Overlæben med Længdefure, meget kort. 

 Øjet ret lille. Øret anseligt eller ret lille, tyndt eller 

 ret tykt, afrundet, med et anseligt fremstaaende plade- 

 formet bageste Ørelaag. Haandfladen nøgen eller 

 næsten nøgen, smal, med 5 større eller mindre, af- 

 rundede, toppede Trædepuder, der mere eller mindre 

 fylde Fladen. 5 Fingre; Tommelen ganske kort, med 

 flad Negl; de andre Fingre ret lange, med smaa skarpe, 

 krogede, eller med mere stærke og mere lige Kløer; 

 3dje og 4de Finger de længste, 3dje lidt længere end 

 4de, 2den betydelig kortere, 5te igjen noget kortere; 

 Fingrenes Underside med Hudringe. Foden ret lang 

 og smal, med 5 ret lange Tæer med smaa skarpe 

 krogede, eller med mere stærke og lige Kløer. Fod- 

 saalen mere eller mindre tæt haarklædt over den bageste 

 Halvdel eller nøgen; fortil mellem Trædepuderne findes 

 kun spredte Haar eller slet ingen; sædvanhg 6, oftest 

 anselige afrundede Trædepuder, af hvilke dog den 

 bageste yderste er paafaldende mindre end de andre; 



