73 



ydre Øregang, indvendig mere eller mindre fyldt med 

 svampet Benvæv. Forreste Gane-Aabning lang, men 

 smal. Næsebenets forreste Ende naar ikke eller neppe 

 nok saa langt frem som Mellemkjæbens forreste Rand. 

 Mellemissebenet afstumpet til Siderne. Ganen smal, 

 dens bageste Rand med Fortykkelse i Midten hen un- 

 der bageste Næsegang. Kilebenskroppene og Nakke- 

 benets Grunddel smalle. Nogle af Ansigtets Knogler, 

 Pandeben, Overkjæbeben, Ganeben o. a., allerede hos 

 det unge Dyr fast sammenvoxede. 



Af Slægtens tre danske Arter, Vandrotte, Syd-Mark- 

 mus og Markmus, Arvicola amphibius, A. arvalis, 

 A. agrestis, er Vandrotten den, der væsenligst staar paa det 

 laveste Trin. I Ydre viser det sig i Længden af Halen, der 

 er omtrent halvt saa lang som Kroppen eller mere, medens 

 den hos de andre er meget kortere. I Hovedskallen viser det 

 sig mest paafaldende i den forholdsvis ringe Størrelse af 

 Trommebenet, der ikke saa meget som hos de andre har 

 sammentrykket Nakkebenets Grunddel og indvendig i ringere 

 Grad er fyldt med svampet Benvæv; dets indre Vægge ere kun 

 ligesom overspundne med et Net af Bentraade, dets Hulhed 

 er ikke næsten helt fyldt af Benvæv. Som mere end de 

 andre levende af Rødder er den bleven en mere ihærdig 

 Graver, og i Svømning har den ogsaa uddannet sig særlig; 

 baade det ene og det andet har præget sig lidt i dens Byg- 

 ning. Som Graver har den faaet Øje og Øre mindre og 

 Kløerne lidt stærkere. Fordi Fortænderne bruges kraftigere 

 ikke alene til at bide, men vist ogsaa til at rive og slide i 

 Rødder og andre Gjenstande, der staa ivejen under Grave- 

 Arbejdet, ere de blevne stærkere, bredere og mere rettede 

 fremad, medens Læber og Snude ere trukne tilbage endnu 

 mere end hos de andre; øvre Fortand fylder mere i Kjæben 

 og bidrager med sin Grund til at sammenpresse den bageste 

 Del af den forreste Gane-Aabning; nedre Fortand frembringer 

 med sin Grund en ret iøjnefaldende Pukkel paa Underkjæbens 

 Yderside. Baade som Graver og Svømmer faar den mindre 

 Brug for Fodens Trædepuder, der noget svinde i Størrelse; 

 den bageste ydre har Tilbøjelighed til helt at forsvinde. 

 Væsenligst som Svømmer har den nogen Tilbøjelighed til at 

 faa forlængede Haar langs Haandens og Fodens Rande. Til- 

 syneladende er forreste nedre Kindtand hos Vandrotten op- 



