77 



Ligheden med den almindelige Markmus er meget stor; de 

 bedste Kjendemærker ere i Ydre Ørets Tykkelse og korte Haar- 

 klædning, i Hovedskallen Næsebenets større Smalhed fortil. 

 Formen af mellemste øvre Kindtand er ikke helt paalidelig. 



Kjendes hos os kun fra Jylland, hvor den er almindelig i 

 den sydlige Del, men stærkt aftagende i Tal nordefter; endnu 

 er den ikke eftervist nordligere end Viborg og Skive. I Ugle- 

 gylp fra de paagjeldende Egne ere dens Knogler at finde mere 

 eller mindre talrig. Den kjendes ikke fra Norge og Sverig, 

 og den lever i Nutiden ikke i England; Syd for Danmark er 

 den derimod vidt udbredt. Den er vist blandt de Arter, der 

 senest ere indvandrede i Danmark, først efter at Øernes For- 

 bindelse med Jylland var løsnet. 



25. Markmus (Arvicola agrestis (L.)). 

 (Mus, Microtus, Hypudæus agrestis, Microtus gregarius, 



Arvicola campestris.) 

 Krop 102 mm, Hale 27, Øre 12, Fod 18. Væsenlig som A. 

 arvalis. Men : Øret tyndt, klædt med lange Haar. Halens Over- 

 side helt klædt med brune Haar. Forreste øvre Kindtand har 



Fig. 29. Markmus. Hovedskal. 

 Naturlig Størrelse. 



b. a. 



Fig. 30. Markmus. Nedre (a) ogøvre(b) 

 højre Kindtand-Række, Slidflade. Forst. 



oftest 5 Slynger, men ikke sjelden 6, idet den bageste af de 

 5 er udvidet og delt; forreste nedre har oftest 9 Slynger, men 

 ofte er den forreste af de 9 Slynger mere eller mindre dybt 

 delt, saa at der kan tælles indtil 12 Slynger; mellemste øvre 

 har oftest 5 Slynger, men ikke helt sjelden, omtrent hos 5 af 

 100, findes kun 4 Slynger, idet de to bageste ikke ere skilte; 

 bageste øvre har oftest 6, undertiden 7 Slynger, oftest 4, under- 

 tiden 5 fremspringende Hjørner paa Indersiden. Næsebenet 

 fortil stærkt udvidet til Siden; Trommebenet lidt større og 



