86 



Husene, i hvert Fald afhængig af Menneskets Virksomhed, 

 indtil Slutningen af 18de Hundredaar, da Vandrerotten, der 

 havde indfundet sig hist og her i Hundredaarets Begyndelse, 

 var igang med at udrydde den. Endnu ere af og til enkelte 

 sorte Husrotter at finde i Kjøbenhavn, mulig dog indvandrede 

 med Skibe til Havnen, og i Kjøbenhavns Frihavn har i den 

 seneste Tid Artens brunlige Race vist sig, sikkert indført ad Sø- 

 vejen. I 1907 har Zoologisk Museum faaet en sort Husrotte 

 fra Ribe. Arten har efterhaanden bredt sig over det meste 

 af Jorden. 



27. Vandrerotte (Mus decumanus Pall.). 

 (Mus norvegicus, hibernicus.) 

 Krop 210 mm^ Hale 187, Øre 20, Fod 35. Halen omtrent af 



Kroppens Længde. Snuden ret stump, forholdsvis. Øjet stort. 



Øret ret kort og tykt, 

 omtrent 1/3 af Hovedets 

 Længde, hos unge Dyr 

 forholdsvis stort og 

 tyndt; saa godt som 

 intet bageste Ørelaag. 

 En lille fri Trædepude 

 findes, dog ikke altid, 

 udenfor Puden ved 

 Grunden af 5te Finger. 

 Foden ret lang og smal ; 



en lille fri Trædepude findes, dog ikke altid, udenfor Puden 



ved 5te Taa og ligeledes indenfor Puden ved 1ste Taa; Huden 



mellem Trædepuderne rynket. 



Øret klædt med korte Haar. Fod- 



saalen helt nøgen. Oversiden, hos 



danske Vandrerotter, sædvanlig 



brungraa eller rødlig graa; Dæk- 



haarene ved Grunden graa, de 



største hvidlige, i Spidsen enten 



hvidlige eller, de fleste, gullige 



eller brunlige ; Bundhaarene ved og^øvre r^; højre Kindtand-Række, 



Grunden graa, i Spidsen hvid- Slidflade. Forstørret. 



Fig. 32. Vandrerotte. Hovedskal. Naturi. Størr. 



b. a. 



Fig. 33. Vandrerotte. Nedre (a) 



