110 



Odderen en ualmindelig Styrke. Hovedskallen faar en lig- 

 nende fladtrykt Form som hos Odderen. 



Øresælerne ere de oprindeligste overfor de ægte Sæler. 

 De have endnu ikke helt mistet Evnen til at føre Baglemmet 

 paa samme Maade, som Landdyr pleje; Hæl-Leddet har der- 

 for bevaret forholdsvis meget af den oprindelige Form; saa- 

 ledes har Rullebenet tydelig Ledrulle mod Skinnebenet, og 

 det har ikke faaet den ejendommelige Hæl-Udvæxt, der findes 

 hos de ægte Sæler, fremkaldt af Fodens Bøjemuskler. De 

 kjendte Øresæler have dog i en og anden Retning udviklet 

 sig videre eller paa anden Maade end de ægte Sæler; først 

 og fremmest have de i en paafaldende Grad brugt Forlemmet 

 som „Vinge", og Haanden har faaet en ualmindelig Størrelse, 

 med Svømmehud naaende langt frem foran Fingerspidserne. Af 

 Øresælerne er Hvalrossen igjen væsenlig den laveste; det 

 viser sig klart nok i Formen af mange af Lemmeknoglerne, 

 der mere end hos de andre minde om Landdyr, i Haandens 

 forholdsvis ringe Størrelse, i Øjets ret ringe Størrelse og i 

 Mangelen af Udvæxt fra Pandebenet over Øjehulen. Men 

 ogsaa Hvalrossen har sine høje Egenheder; den har helt 

 mistet det ydre Øre, der findes endnu hos de andre, om end 

 i meget vanslægtet Skikkelse; og den har vænnet sig til at 

 leve mest af en Slags Føde, som andre Sæler kun sjelden 

 faa, Muslinger, der leve nedgravede i Havbunden, og til at 

 rode dem frem bruger den sine øvre Hjørnetænder, som 

 derfor have faaet en uhyre Størrelse, hvad der paa mange 

 Maader indvirker paa Hovedskallen; en tilsvarende Styrke 

 have Halsmusklerne faaet ved at øves i at føre det 

 s-være Hoved, og de fremkalde mægtige Udvæxter paa Hjerne- 

 kassen. 



Hos de ægte Sæler have Baglemmerne næsten udeluk- 

 kende overtaget Virksomheden som Redskaber til Svømning 

 og ere derfor omformede i højere Grad end hos Øresælerne; 

 1ste og 5te Taa ere forholdsvis længere, Hæl-Leddet er næsten 

 et Kugle-Led, Rullebenet har faaet Hæl-Udvæxt, Foden kan 

 ikke føres frem i den oprindelige Stilling; men Forlemmerne 

 ere blevne tilbage i Udvikling, fordi de under Svømningen 

 ere ret uvirksomme, Hænderne have mere beholdt Form af 

 Poter. Som hos de oprindeligste Øresæler er Øjehulen ikke 

 dækket af Ben-Tag; Øjet har dog naaet en uhyre Størrelse, 

 og Rummet mellem Øjehulerne er stærkt sammentrykt. Det 

 ydre Øre er forsvundet. 



De to Slægter af ægte Sæler, der findes hos os, Phoca og 

 Halichoerus, staa hinanden meget nær. Hos Halichoerus er 

 Tandsættet lidt mere vanslægtet end hos Phoca; Kindtænder- 

 nes Rødder ere ifærd med at smelte sammen til en enkelt 



