161 



knoldformede Spidser, og omkring Hovedspidserne er der frem- 

 kommet en Yngel af mindre Spidser; bageste øvre og bageste 

 nedre Kindtand ere særlig udvidede. Tandsættet har ellers be- 

 holdt meget af det oprindelige Præg, sit fulde Tal, lavkronede 

 Kindtænder o. s. v. I mange Henseender er Svinet ligesom 

 andre Suider blevet staaende paa et oprindeligere Trin end Bo- 

 viderne. Det er ret lavbenet og korthalset. 3dje og 4de Finger 

 have kun ringe Overmagt over de andre Fingre, og deres Mel- 

 lemhaandsben ere indbyrdes helt frie; 2den og 5te Finger ere 

 vel kun tilstede som „Bitæer", men ere dog ret stærke og have 

 fuldstændige, veludviklede Mellemhaandsben. I Foden ere For- 

 holdene tilsvarende. Baadben og Terningben i Foden ere ind- 

 byrdes frie. Spolebenet er forholdsvis svagt, Albuebenet der- 

 imod anseligt, skjønt langt svagere end Spolebenet. Lægbenet 

 er fuldstændigt, men spinkelt. Halshvirvlerne ere korte, med 

 flade Ledflader mellem Kroppene; Taphvirvlens Tap har sin 

 oprindelige Form. Øjehulen er ikke dækket af Ben -Tag eller 

 bagtil omsluttet af Ben. 



Til Afdelingen Proboscidea, Elefanternes Gruppe, 

 hører kun ét af de Hovdyr, der ere fundne i Danmark, Mam- 

 mutten, Elephas primigenius, af Elefanternes Fa- 

 milie, Elephantidæ. Den hører til en lille Gruppe af 

 Hovdyr-Familier, hvis fælles Mærke overfor de fleste andre 

 Hovdyr er, at Albuebenet er blevet den stærkeste Knogle 

 i Underarmen, medens Spolebenet er indskrænket; det om- 

 vendte plejer at være Tilfældet. Hos mere oprindelige Patte- 

 dyr, ogsaa hos de oprindeligste Hovdyr, ere de to Knogler 

 næsten ens i Sværhed, skjønt dog Spolebenet er den stær- 

 keste Knogle, fordi det efter sin Stilling, nærmest Kroppens 

 Midtlinie, er mest udsat for at komme til at bære Legemets 

 Vægt; hos de fleste Hovdyr faar Spolebenet mere og mere 

 Overmagt over Albuebenet; men hos Elefanterne og nogle 

 faa andre er Armen stillet lidt anderledes, saaledes at det 

 største Tryk er faldet paa Albuebenet, som derfor særlig er voxet 

 og har fremkaldt Ændringer i de Knogler, som det nærmest 

 paavirker. Overarm og Haandrod. Elefant-Familiens Medlem- 

 mer have faaet deres Særpræg ved den stærke Brug af et en- 

 kelt Par Fortænder som Stødtænder, ved en ualmindelig kraftig 

 Brug af Kindtænderne som en Slags Møllestene til at knuse 

 Plantestof, ved deres Stræben efter at faa høje Lemmer og 

 dog stadig at kunne naa Jorden med Snudespidsen uden at 

 strække Halsen. Slægten Elephas er Familiens øverste Slægt. 

 Et Par af de øvre Fortænder er voxet ud som mægtige Stød- 

 tænder, der ikke afslutte Væxten, men beholde aaben Rod; 

 Emailleklædningen er saa godt som forsvunden, indskrænket 

 til at klæde Tandens yderste Spids, efter at den hos Stamfor- 



Winge: Pattedyr. 11 



