194 



Hovedskaller fra Danmark, 128 og 125mm^ af nedre Kindtæn- 

 ders Række 157 og 141, Længden af øvre bageste Kindtand 

 39 og 37, af nedre bageste Kindtand 4OV2 og 40, Hovedskal- 

 lens Længde 392 og 332, Underkjæbens Længde 361 og 300. 

 Hos danske Vildsvin fra Stenalderen vexler øvre bageste 

 Kindtand i Længde fra 401/2 til 48, nedre bageste fra 38V2 

 til 501/2. 



Som det eneste af Europas Hovdyr med Hovedet uddannet 

 som Brækjern, med lang Tryne, med Hugtænder som Plov- 

 jern, med knudrede Kindtænder, med Haarklædning af lange 

 stive Børster, kan Vildsvinet ikke forvexles. 



Arten har været almindelig over hele Landet, ogsaa paa 

 Bornholm, vistnok mest knyttet til Skov og Sump, men istand 

 til at færdes overalt. I Ældre Stenalder var den et af de vig- 

 tigste Jagtdyr; dens Knogler findes i Mængde i den Tids 

 Kjøkkenmøddinger. Et mosefundet Skelet af en Orne med 

 lægte Saar i Pande og Albue, hvori afbrudte Spidser af Flint- 

 Pile sidde fast, er ogsaa Vidne om Stenalderens Jagt. I vore 

 Tørvemoser ere dens Skeletter ret jevnlig at finde. Først i 

 Begyndelsen af 19de Hundredaar er den udryddet af Landet. 

 Et enkelt Sted er den i nyere Tid kunstig indført. Den er 

 eller har været vidt udbredt til alle Sider for Danmark, und- 

 tagen mod Nord; i Sverig, hvor den ogsaa er udryddet, har 

 den kun levet i Landets sydligere Del; fra Norge haves kun 

 dens Knogler fra Stenalderen, fra en Kjøkkenmødding sydligst 

 i Landet. 



Det Tamme Svin, Sus scrofa domesticus (palustris), er 

 indført til os i Yngre Stenalder. Det optræder pludselig, i Mængde; i 

 den Tids Kjøkkenmøddinger ere dets Knogler sammen med Oxens det 

 væsenligste Indhold; Skulderbladene bære ofte Mærker af at have 

 været brugte som Skeer, hvortil de efter deres ejendommelige Skaal- 

 form særlig egne sig; Fortænderne have undertiden været brugte som 

 Perler, Hjørnetænderne ligeledes til Smykke eller til Knive. Det var 

 i Stenalderen anselig stort, mere end senere Tiders tamme Svin min- 

 dende om sin Stamform Vildsvinet, som det dog ikke naaede i Stør- 

 relse; øvre bageste Kindtand vexler i Længde fra Sl'^12 til 29^/2, 

 nedre bageste fra 39 til 32. I Bronzealder og Jernalder blev det 

 mindre og i Middelalderen ganske dvergagtigt, med Længden af øvre 

 bageste Kindtand fra 30 til 28. nedre bageste fra 34 til 26. I nyeste 

 Tid er det igjen voxet, og det har desuden skiftet Udseende ved Blan- 

 ding med Racer fra fremmede Lande, faaet mere kort Hoved o. s. v. 

 1 Tørvemoser og allevegne i Jorden ere Knogler af det tamme Svin» 

 som af vore andre Husdyr, at finde hos os. 



