202 



højere Torntappe paa Ryg- og Halehvirvler; en Rygfinne er 

 uddannet; Baglemmets Skelet er mere indskrænket. Gabet 

 har sine Egenheder; det er ikke udbuet opefter, men kun til 

 Siderne og nedad, særlig er Mundhulens Bund bleven i høj 

 Grad udvidelig, Huden lagt i Længdefolder under Struben; 

 Overansigtet har beholdt sin lige Form og sin Brede, og Bar- 

 derne ere forholdsvis korte. Halshvirvlerne ere vel stærkt 

 sammenpressede, men dog indbyrdes frie. 



Den største Forskjel mellem Balænoptera og Megaptera er, 

 at Luffen hos Balænoptera er ret lille, men hos Megaptera, 

 paa Grund af en eller anden særlig Brug, maaske snarest ved 

 hurtige Omdrejninger i Vandet, er voxet op til en uhyre 

 Længde. Ogsaa i Skulderbladets Form staar Megaptera øverst: 

 Skulderbladet har mistet Kammen. 



13 af vore Hval-Slægter høre til Tandhvalerne, fordelte i 

 de tre Familier: den uddøde Sqvalodon-Familie, Delfin- 

 og Næbhval-Familien, Sqvalodontidæ, Delphinidæ 

 og Physeteridæ. Hos dem har Vandets Tryk paa Hovedets 

 Overside under Farten gjennem Vandet præget sig endnu 

 stærkere end hos Bardehvalerne. Næseborene ere skubbede 

 endnu længere tilbage, og de ere, i hvert Fald hos de nu- 

 levende Slægter, sammenflydte til en enkelt Aabning, der har 

 Form af en tværgaaende Spalte. I høj Grad bidragende til 

 Næseborenes Flytning og i det hele til Omformningen af 

 Hovedskallens Ansigt er en Fedtpude, der ligger foran Næse- 

 borene; fra første Færd har det kun været en lille fedtholdig 

 Udfyldning af Bindevæv foran Næsebrusken, saaledes som 

 den jevnlig findes hos Pattedyr; men ved Vandets Modstand 

 er den pirret til Væxt, og den kan tilsidst naa en uhyre Stør- 

 relse, sammen med Næsemuskler og andet formende hele 

 Hovedskallens Forside som sit Leje, skydende Bagvæggen af 

 sit Leje længere og længere tilbage; ogsaa Næsegangen har 

 den skudt bagud og presset op mod Hjernekassens Forvæg, 

 mod hvilken Næsebenene trykkes ind, saa at de blive til van- 

 slægtede, mere eller mindre knoldformede Knogler. Næse- 

 hulen er fuldstændig vanslægtet og bleven til en simpel Gjen- 

 nemgang for Luft; men den indaandede Luft danner sig 

 Udvidelser fra Næsegangen, hvor den kan komme til det, Ud- 

 videlser, der dels lægge sig som Poser paa Ansigtets Forside, 

 dels skyde sig op om Ganens bageste Del, hvor de i en paa- 

 faldende Grad forme Vingeben, Ganeben og andre omgivende 

 Knogler. Af de Knogler, der danne Ansigtets forreste Spids, 

 er Overkjæbebenet voxet særlig stærkt og har bagtil bredt sig 

 ud over hele den Del af Pandebenet, der danner Tag over 

 Øjehulen; paa forskjellig Maade forstærkes selve Snudespidsen, 

 undertiden højst ejendommelig. 



