211 



af Legemet sort; Underlæben hvid; Bugen enten mørk eller i 

 større eller mindre Udstrækning hvid eller hvidlig. Barderne 

 meget lange, indtil omkring 14 Fod (4400 mm) eller mere, sorte. 

 Hovedskallens Længde, maalt hos en voxen Han, 5600 mm^ 

 Underkjæbens Længde, maalt i lige Linie 5400. 



Blandt alle Nutidens Hvaler er Nordhvalen strax kjendelig 

 som en af de kæmpestore Bardehvaler, ikke den længste, men 

 den sværeste af alle, uden Rygfinne, uden Længdefolder paa 

 Struben, med større Hoved og længere Barder end nogen an- 

 den, med Underlæbens øvre Rand bagtil jevnt skraanende og 

 med bred, afrundet, glatrandet Luffe. 



Fra Danmark foreligge nogle faa Fund af Knogler fra Is- 

 tidens Aflejringer i det nordligste Jylland. I nyere Tid er det 

 kun yderst sjelden hændet, at Nordhvalen har vist sig saa 

 langt mod Syd som paa Danmarks Brede; i Begyndelsen 

 af 18de Hundredaar er den strandet paa Skaanes Kyst. 

 Arten hører i Nutiden hjemme i det Nordlige Ishav og de 

 nærmeste Vande. I Havene Øst for Grønland, hvor den i sin 

 Tid fandtes i stor Mængde, er den nu saa godt som udryddet 

 af Hvalfangere; Vest for Grønland er det samme snart Til- 

 fældet; i Berings-Havet fanges for Tiden vel de fleste. 



Nordkaperen, Balæna australis eller B. biscayensis, en nær 

 Slægtning af Nordhvalen, kjendes ikke fra Danmark, men kunde ventesal 

 findes her, enten som levende eller som jordfunden. Den færdes i hele 

 Atlanterhavet som i andre Verdenshave; i det nordlige Atlanterhav har 

 den i Middelalderen og senere været Gjenstand for Fangst, og den var 

 efterhaanden bleven ganske sjelden her, maaske udryddet ; i de seneste 

 Aar er den dog igjen flere Gange fanget paa sit gamle Omraade. Den 

 er mindre end Nordhvalen, indtil 50 Fod (157001""!) lang, Hovedet er 

 forholdsvis mindre, omtrent en Fjerdedel af Legemets Længde; Over- 

 ansigtet er mindre højt buet ivejret; Barderne ere kortere, indtil 7^/2 

 Fod (2300 "1"!) lange; Underlæbens øvre Rand er bagtil ret pludselig 

 sænket nedad, S-formet bøjet; Farven er sort, undertiden med nogle 

 hvide Pletter paa Bugen. Ogsaa til Forskjel fra Nordhvalen plejer den at 

 være stærkt plaget af snyltende Krebsdyr paa Huden, ikke alene af Hval- 

 Lus (Cyamus), men ogsaa af Hval-Kopper (Coronula). 



Finhval-Familien (Balænopteridæ). 



Finhval- Slægten (Balænoptera) . 

 Legemet meget langstrakt. Hovedet stort, dog 

 neppe naaende en Fjerdedel af Legemets Længde. 



