214 



66. Finhval eller Rørhval (Balænoptera mus- 



culus Companyo). 



(Balæna physalus, Physalus antiqvorum, Pterobalæna musculus, 



Balænoptera physalus.) 



Hele Legemets Længde indtil 65 Fod (20400 mm)^ sjelden 



70 (22000) eller mere. Kroppen forholdsvis slank, langstrakt. 



Rygfinnen ret lille og med kun svagt buede Rande. Luffen 



Fig. 93. Finhval. Efter Sars. 



ret anselig, omtrent 1/9 — 1/10 af Legemets Længde. Barderne 

 blaasorte, ofte længdestribede med lysere Striber, de forreste 

 i højre Kjæbe hvide. Hele Legemets Overside sort; ogsaa 

 venstre Underlæbe sort; Undersiden, med højre Underlæbe, 

 hvid, ogsaa Undersiden af Luffe og Halefinne; Luffens Over- 

 side helt sort. Hovedskallens Længde 4050 mm^ Underkjæbens 

 Længde 3900, de længste Barder omkring 650 mm lange. 



Som kæmpestor Art af Finhval-Slægten, den næststørste af 

 de nordlige Arter, med mørke Barder, undtagen forrest i højre 

 Kjæbe, med helt hvid Underside, ogsaa af Luffe og Hale- 

 finne, og uden hvidt Baand over Luffen er Finhvalen kjende- 

 lig fra sine Slægtninge. 



Den er nogle faa Gange strandet hos os, paa Jyllands Øst- 

 kyst og paa Nordkysten af Sjælland. Til de to tidligere kjendte 

 Tilfælde er der i 1905 kommet et nyt: en ung Hun blev i 

 April dræbt i Vejle Fjord, hvor den i nogen Tid havde op- 

 holdt sig; Skelettet havnede i Zoologisk Museum. Arten hører 

 hjemme i alle Verdenshave. 



Endnu to Arter af Slægten, Sej hval og Blaahval, Balæno- 

 ptera borealis (eller laticeps) og B. g i gas (eller sibbaldii, ogsaa under- 

 tiden kaldet musculus), færdes ogsaa i det nordlige Atlanterhav og kunne 

 ventes ved Lejlighed at strande paa Danmarks Kyster. Sejhvalen er i 

 Størrelse mellem Vaagehval og Finhval ; den bliver op mod 50 Fod 

 (I5700"i"i) lang; den har ualmindelig smaa Luffer, der kun ere omtrent 

 ^/il af Legemets Længde; Barderne ere sorte med hvide Fryndser; 

 Farven er sort over det meste af Legemet; kun en Del af Undersiden 



