239 



ring løber rundt om Kronen omtrent paa dens Midte og deler 

 den i en spinklere øvre og en tykkere nedre Halvdel, af hvilke 

 den nedre er ret stærkt lodret riflet og ogsaa ellers ujevn i 

 Forhold til den mere glatte øvre Del. Krone og Rod gaa 

 jevnt over i hinanden. Oftest er hele Tanden mere eller min- 

 dre stærkt buet; men den kan ogsaa være næsten lige. 



Man har saa lidt Klarhed over Slægtens Arter, at en sikker 

 Artbestemmelse neppe er mulig. (Abel har, efter en forelig- 

 gende Beskrivelse, bestemt Tænderne fra Odderup som til- 

 hørende „Scaldicetus caretti Du Bus", kjendt fra Belgien og 

 andre Steder. Det er sandsynligt, at han har Ret; men Navnet 

 Scaldicetus caretti kan ikke bruges, især fordi det er langt 

 yngre end Hoplocetus curvidens og flere andre Navne, som 

 Abel selv regner for enstydige.) 



Allerede paa Grund af deres Størrelse kunne Tænderne 

 af Odderup-Hvalen ikke forvexles med Tænder af nogen an- 

 den Hval end Kaskelotten; men Kaskelottens Tænder mangle 

 Emaille, og Emaillen paa Odderup-Tænderne er netop tyk og 

 i sin riflede, beltede Form højst ejendommelig. 



Kaskelot- Slægten (Physeter). 

 Legemet forholdsvis kort. Hovedet uhyre, om- 

 trent en Tredjedel af Legemets Længde. Gabet langt, 

 men smalt. Intet „Næb"; en uhyre Fedtpukkel dan- 

 ner hele Hovedets Overside, fortil rejsende sig stejlt 

 over Snudespidsen. Enkelt Næsebor, liggende langt 

 fremme, øverst og forrest paa Fedtpukkelen, lidt til- 

 venstre, s-formet. En Længdefure paa hver Side 

 af Struben. Rygfinnen lav, knoldformet, og bag den 

 paa Ryggen flere andre knoldformede Forhøjninger. 

 Luffen kort, bred, ret afrundet. Halefinnen med dybt 

 Indsnit i Midten. I Overkjæben ingen eller kun 

 ubetydelige, helt vantrevne Tænder, skjulte i Huden. 

 I Underkjæben 20 — 27 anselige, kegleformede, emaille- 

 løse, noget spredt stillede Tænder, med stor Rod, de 



