10 EYVIN WANG. M.-N. Kl. 
Indolets forhold til indigofarvestoffene var allerede paavist af Baeyer!, 
hvem det lykkedes at fremstille indol som det sidste reduktionsprodukt 
af isatin. 
En forbindelse, som sandsynligvis var indol, fandt Kühne? ved kunstig 
fordøielse af æggehvide med pancreas, og Radziejewski? paaviste, at indol 
var en regelmæssig fæcalbestanddel. 
Faffe antog derfor, at ialfald en del af urinindicanet maatte skyldes 
indol, der var dannet ved pancreasfordoielse i tarmen. Han paaviste, at 
subcutan injection af indol bevirkede oget indicanmængde i urinen*, Ud- 
skillelsen begyndte allerede faa timer efter injectionen, og den var i re- 
gelen afsluttet inden 24 timer. Videre observerede han, at underbinding 
af tyndtarmen havde en betydelig tiltagen af indicanmængden til folge®. 
Fodring med Rigtigheden af Faffes antagelse er ogsaa senere godtgjort. Forøgelse 
indol. af urinens indicangehalt efter fodring med eller subcutan injection af indol 
er paavist af Masson®, Nencki", Salkowski®, Baumann? og Christiani! 
samt ved fornyet undersøgelse af Yaffe. Endelig benyttede Baumann 
og Brieger ® fodring med indol for at skaffe sig indicanrig urin til frem- 
stilling af indoxylsvovlsurt kalium. 
Toxisk virk- Med hensyn til indolets giftighed konstaterede Nencki!%, at der kom 
ning afindol. heftig diarrhoe med hæmaturi hos en hund efter en dose af 2 gram i 24 timer. 
1 Baeyer:: Ueber die Reduction aromatischer Verbindungen mittels Zinkstaub, Annalen 
d. Chemie u. Pharmacie, Bd, 140, 1866, s. 296. 
2 Kühne: Ueber die Verdauung der Eiweiss durch den Pancreassaft. Arch, f. pathol. 
Anatomie, Bd. 39, 1867, s. 165. 
3 Radstgjewski: Zur physiologischen Wirkung der Abführmittel. Arch, f. Anatomie, Phy- 
siologie u. Wissenschaftl, Medicin, 1870, s. 50. 
Yaffe: Ueber den Ursprung des Indicans im Harne, Centralblatt für d. med, Wissen- 
schaften 1872, Nr. 1, s, 2. 
5 Yaffe: Ueber die Ausscheidung des Indicans unter physiologischen und pathologischen 
Verhältnissen. Centralbl. f. d. med. W. 1872, Nr. 31, s. 482. 
Masson; Des matitres colorantes du groupe indigo au point de vue physiologique. 
Arch, de Physiologie norm, & path, Bd, 21, 1874, s. 960. 
? Nencki; Zur Geschichte des Indols und der Fäulnissprocesse im thierischen Organismus, 
Berichte d. deutschen chem, Gesellschaft, Bd, 9, 1876, s. 300. 
Salkowski: Phenolbildende Substanz im Menschenharn Berichte d. deutschen chem. 
Gesellschaft, Bd, 9, 1876, s. 1596. 
# Baumann: Zur Kenntniss der aromatischen Substanzen des Thierkörpers. Zeitschr. f. 
physiol, Chemie Bd. 1 1877—78 s. 67. 
10 Christiani: Ueber das Verhalten von Phenol, Indol und Benzol im Thierkörper. 
Zeitschr. f. physiol. Chemie, Bd. 2, 1878—79, s. 276 og 284. 
11 Yaffe: Ueber die Ausscheidung des Indicans unter physiol. u, pathol, Verhältnissen 
Arch, f pathologische Anatomie, Bd, 70, 1877. s. 78. å 
12 Baumann & Brieger: Ueber Indoxylschwefelsiure das Indican des Harns. Zeitschr, 
f. physiol, Chemie, Bd. 3, 1879, 5. 255. 
18 Nencki: Zur Geschichte des Indols und der Fäulnissprocesse im thierischen Organismus, 
Berichte d. deutschen chem. Gesellschaft, Bd. 9, 1876, s. 300. 
=> 
= 
