1900. No. 4. OM INDICANURI. 19 
2. Paavisning og kvantitativ bestemmelse 
af indican. 
Saavel den kvalitative paavisning som den kvantitative bestemmelse 
af indican har altid skeet ved spaltning af den i urinen forekommende 
indoxylforbindelse ved hjælp af koncentreret mineralsyre og efterfolgende 
oxydation af indoxyl til indigoblaat. 
Heller’ anvendte først koncentreret salpetersyre, hvoraf han satte Kvalitative 
ca. 10 draaber til omtrent 15 ccm. urin. Senere? anbefalede han rygende VYT 
saltsyre i en mængde af 5—10 ccm., hvortil han under stadig omrystning 
satte 20—40 draaber urin; efter kort tids henstand kom der violet til 
blaa farvereaktion. Ved liden indicangehalt samt i æggehvideholdig urin 
benyttede han foruden saltsyren ogsaa tilsætning af 2—3 draaber sal- 
petersyre. 
Schunck® udfældte indicanet af urinen, hvorefter han benyttede salt- 
syre til spaltning og luftens surstof til oxydation. Urinen blev først ud- 
fældt med blyedike, hvorefter han tilsatte overskud af ammoniak til filtratet; 
foruden udfældning af blyoxyd fik han ogsaa indicanet; dette bundfald 
udvadskedes og behandledes med syre, hvorefter han filtrerede. Ved stor 
indicangehalt fik han indigoblaat samlet paa filtret. 
Stokvis* tilsatte dobbelt volum af saltsyre til urinen og ophedede 
til 60 å 709. For at extrahere det dannede indigoblaat benyttede han 
chloroform, 
1 Heller: Ueber neue Farbstoffe im Harn, Uroxanthin, Uroglauein und Urrhodin, Arch. 
f. physiol. u. pathol. Chemie u. Mikroskopie, Bd. 2, 1845, s. 166. 
2 Heller: Die organischen Normalbestandtheile des Harns in medizinisch-diagnostischer 
Beziehung. Arch, f. physiol. u. pathol. Chemie u. Mikroskopie. Bd. 5, 1852, s, 122. 
3 Schunck: On the Occurrence of Indigo-blue in Urine. Philos, Mag. and Journ. of 
Science. Vol. 14 (Fourth Ser.), 1857, s. 292. 
Stokvis: Bijdragen tot de Kennis der Indigo-kleurstoffen, Ref. i, Jahresberichte üb. d. 
Leist. u, Fortschr. d. ges. Medicin. Jahrg. 5, 1870. Bd. 1, s. 88. 
