20 EYVIN WANG. M.-N. Kl. 
/Ether som extractionsmiddel er senere foreslaaet af Weber1, 
For at befordre dannelsen af indigo anvendte Yaffe? chlorkalk som 
oxydationsmiddel; til en blanding af lige dele urin og koncentreret salt- 
syre satte han draabevis en mættet oplesning af chlorkalk; naar han efter 
nogle minuters forløb filtrerede, viste der sig et blaafarvet residuum paa 
filtret. 
Senator? kombinerede Stokvis’ og Jaffes methoder, idet han blandede 
lige dele urin og rygende saltsyre samt tilsatte chlorkalkopløsning draabevis, 
indtil blaafarvning indtraadte, hvorefter han extraherede med chloroform. 
Denne fremgangsmaade har senere været benyttet og benyttes frem- 
deles meget almindeligt til paavisning af indican i urinen. Istedenfor 
chlorkalk er der foreslaaet at anvende andre oxydationsmidler, saaledes af 
Hammarsten* en halv procents opløsning af overmangansurt kalium, af Rosen- 
stirn® chlorvand, videre findes anvendt bromvand af Michatlow®, endelig 
vandstofhyperoxyd af Zoudiou?. 
De nævnte oxydationsmidler har imidlertid den ulempe, at de maa 
benyttes med stor forsigtighed. Ved tilsetning af for lidet kvantum faar 
man nemlig ikke fuldstændig oxydation af det tilstedeværende indoxyl, 
og hvis man tilsætter et overskud, foregaar der strax en fortsat oxydation 
af indigo. Disse ulemper er afhjulpne ved den af Odermayer® foreslaaede 
fremgangsmaade med benyttelse af jernchlorid som oxydationsmiddel, hvor- 
ved urinindicanet kvantitativt overføres til indigoblaat. For at faa et fuld- 
stendig klart chloroformextract maa urinen forst udfældes med blysukker, 
hvorefter den filtreres og tilsættes lige volum koncentreret (rygende) salt- 
syre, som indeholder 2—4 gr. jernchlorid pr. kg. — Obermayer anvender 
10—15 ccm. urin og ca. I ccm. chloroform. 
I Weber: Nachweis von Indican im Harn. Arch. der Pharmacie. Bd. 113, 1876, 
8. 341. 
Jaffe: Ucber den Nachweis und die quantitative Bestimmung des Indicans im Harn, 
Arch, f, die gesammte Physiologie, Bd. 3, 1870, s. 452. i 
Senator: Ueber Indican und Kalk-Ausscheidung in Krankheiten, Centralblatt f. die 
med, Wissenschaften, 1877, no. 20, 8. 357. 
Hammarsten: Prof paa indican i urin. Upsala läkareförenings Förhandlingar. Bd. 15, 
1879—80, s, 220. 
® Kosenstirn: Die Harnbestandtheile bei Morbus Addisoni. Arch, f, pathol, Anatomie. 
Bd. 56, 1572, s. 36. : 
Michailow; Zur Frage über die Auffindung und Bestimmung des Indicans und seiner 
Homologen im Harn. Ref, i Berichte d. deutsch. chem, Gesellschaft. Bd, 20, Ill, 
1887, s. 605. 
Loubiou: Neues Verfahren zum Nachweis des Indicans im Harn, Ref, i Jahresberichte 
lib, d. Fortschr. d. Thierchemie, Bd, 27, 1897, s. 323. 
Obermayer: Ueber eine Modification der Jaffe'schen Indicanprobe, Wiener klin, Wochen- 
schrift, 1890, No. 9, s. 176, 
18 
