1900. No. 4. OM INDICANURI. 31 
koldt vand kan extrahere et gult farvestof og derefter med varmt et brunt, 
medens indigofarvestoffene som bekjendt er uoploselige i vand. 
For dannelsen af disse farvestoffe opstiller Bouma den hypothese, at 
rodt og brunt skulde skyldes »depolymerisation« af indigoblaat, idet det 
sidstnævnte skulde repræsentere det sterste indigomolekyl. Til stette for 
denne hypothese anfører Bouma den iagttagelse, at rent indigoblaat opløst 
i chloroform ved kogning delvis omdannes til indigoredt. Til fremstilling 
af dette »rene« indigoblaat benytter han den i handelen værende plante- 
indigo, som koges med fortyndet svovlsyre, indtil denne holder sig næsten 
farveløs, hvorved indigolim og humusbestanddele fjernes. Ffter kogningen 
udvadsker han resten med vand til al svovlsyre er fjernet. Denne frem- 
gangsmaade kan imidlertid neppe benyttes til fremstilling af vent indigo- 
blaat eller indigotin. Denne forbindelse fremstilles imidlertid meget let i 
rene krystaller efter Fritzsches methode ved oxydation af indigohvidt 
med luftens surstof. 
Naar man benytter indigotin fremstillet efter denne sidste methode, 
kan man koge dens chloroformopløsning i timevis — med opadstigende 
kjøler — uden at bemærke den mindste forandring af den rene blaa farve; 
det samme er ogsaa tilfældet, naar man koger chloroformopløsning af 
indigo fremstillet af urin, efterat de rødbrune farvestoffe er fjernede ved 
vadskning med ætheralkoholvand. 
Anderledes forholder det sig, hvis man koger det første chloroform- 
extract af urinindigo; allerede ved afdestillation af chloroformen viser der 
sig her konstant en farveforandring fra blaat eller blaaviolet til næsten 
burgunderrødt, uden at man dog kan tilskrive dette nogen »depolymeri- 
sation«. 
Ved et enkelt forsøg kan man let overbevise sig om, at opvarm- 
ning ved kogning eller destillation af chloroformopløsningen ikke foraar- 
sager nogen overforelse af indigoblaat til rødt. Udforer man saaledes 
parallelforsøg paa den maade, at chloroformopløsningen i en portion koges 
en time med opadstigende kjøler, forend den afdestilleres, i en anden 
lige stor portion destilleres paa almindelig maade, og i en tredje for- 
dampes ved almindelig temperatur i vacuum under stadig sugning med 
luftpumpe, saa faar man i samtlige tre portioner et residuum med samme 
udseende, og efterat de rødbrune farvestoffe er fjernede ved vadskning 
med ætheralkoh »lvand, faar man ved titrering af den filtrerede vandige 
opløsning af indigosulfosyre med kaliumpermanganat fuldstændig overens- 
stemmende værdier. — Som resultat af et saadant forsøg fandt jeg: 
I, 1.38 mg., II, 1.40 mg. og IN, 1.43 mg. 
