to 
EYVIN WANG. 
M.-N. Kl. 
Urinladningen var ikke saa regelmæssig som tidligere; det havde 
nemlig altid vist sig tilstrækkeligt, at katheterisere 2 gange daglig for at 
samle den hele døgnmængde; under indolperioderne afgik der imidlertid 
desuden urin i tiden mellem kl, 6 em. og kl. 8 fm.; denne opsamledes i 
porcelænsskaal gjennem burets afløbsrende. 
Betydeligere forgiftningssymptomer iagttoges efter det første fodrings- 
forsøg, da hunden i løbet af 3 dage fik 2.5 gr. indol. Allerede første 
dag viste urinen sterk albuminreaktion; den følgende dag kunde ogsaa 
blod paavises. Albumin lod sig paavise 3 og blod 2 dage efter indol- 
fodringens ophør. Videre kom der ogsaa efter denne forsøgsperiode en 
diarrhoe, som varede 9 dage; i denne tid var saavel indican- som æther- 
svovlsyreudskillelsen betydelig forøget. | 
Ved anvendelse af 0.75 gr. indol fordelt paa to dage indeholdt urinen 
kun en enkelt gang (i forseg no. 3) spor af albumin. Efter forsog no. 4 
optraadte der en akut diarrhoe, som kun varede et døgn. Hunden havde 
dennegang i løbet af natten faaet anledning til at bryde ud af buret; i 3 af 
laboratoriets rum fandtes om morgenen 4—5 portioner halvtflydende fæces 
samt en betydelig mængde urin. Urinen fra dette døgn kunde saaledes 
ikke undersøges; indicangehalten viste sig den følgende dag høiere end 
sædvanligt, æthersvovlsyremængden var ogsaa samtidig betydelig foreget. . 
Afføringen viste sig under samtlige fodringsforsøg betydelig mørkere 
farvet end ellers og var ikke af fuldt saa fast konsistens som vanligt, den — 
havde aldrig nogen udpræget lugt af indol. 
Det givne indol syntes hver gang fuldstændig udskilt i løbet af 24 
timer efter sidste fodring; urinen viste nemlig allerede første døgn efter 
hver indolperiode fuldstændig normale tal baade for indigo- og æthersvovl- 
syremængdens vedkommende. 
Urinen var i indolperioderne mørkere, særlig blev dette fremtrædende 
efter nogle timers henstand, og da saaledes, at øverste lag viste den mør- 
keste farve. 
Urin, som var taget med katheter om eftermiddagen, eller som i løbet 
af natten var opsamlet fra buret, viste efter den første indolfodring rigelig 
afspaltning af frit indigo, der svømmede som en kobberglindsende hinde 
paa urinens overflade. Under de senere fodringsforsøg iagttoges ikke saa 
rigelig spontan afspaltning af indigo, men urinen viste hver gang en tyde- 
lig gronlig fluorescens, naar den havde staaet natten over, og der kom 
tydelig blaafarvet fældning ved tilsætning af alkalisk chlorbaryumopløsning 
til æthersvovlsyrebestemmelse. Urinen viste sig under disse omstændig- 
heder at virke sterkt reducerende paa kobberoxyd i alkalisk opløsning, 
nogen nærmere undersøgelse paa glycuronsyre udførtes ikke. 
