58 EYVIN WANG. M.-N. Kl. 
5. Indican i normal urin. 
Kort tid efterat Heller havde paavist indican (uroxanthin) i patho- 
logisk urin, fandt han ogsaa, at det forekom i ringe mængde i normal. 
Schunck”? fandt den indigodannende substans saa hyppigt, at han ansaa 
den for en normal urinbestanddel. Han undersøgte urinen fra 40 forskjel- 
lige friske individer i alderen fra 7 til 55 aar, og paa en undtagelse nær 
var der mere eller mindre indigo; mængden viste sig ved gjentagne under- 
søgelser af samme individ at være sterkt vexlende. Carter? undersøgte 
urinen fra ca. 300 individer og fandt indican som konstant urinbestanddel 
saavel hos syge som hos friske. F. Hoppe-Seyler* kom til samme resultat 
ved undersøgelse af mere end 100 uriner. 
Kvantitativ bestemmelse af indicangehalten i urinen fra friske har jeg 
kun fundet udført af Faffe.® Som gjennemsnit af 8 undersøgelser anfører 
han 6.6 mgr. indigo pr. 1000 ccm. urin; mængden varierede ved de enkelte 
undersøgelser fra o til 13 mgr. pr. 1000 ccm. Til sammenligning anfører 
han, at hesteurin gjennemsnitlig indeholder ca. 23 gange mere indican. 1 
ER For at undersoge indicanudskillelsen hos friske mennesker har jeg selv 
sogelser, udfort 55 analyser af urin fra 10 forskellige individer med følgende resultat: 
1 Heller: Ueber neue Farbstoffe im Harn, Uroxanthin, Uroglaucin und Urrhodin. Arch, 
f. physiol, u. pathol, Chemie u, Mikroskopie. Bd. 2, 1845, s. 164. 
Schunck: On the Occurrence of ‘Indigo-blue in Urine, Philos. Mag, and Journ. of 
Science, Vol. 14 (Fourth, Ser.) 1857, s. 294. 
% Carter: On Indican in the Blood and Urine. Edinburgh Medical Journal, No. 50, 
August 1859, s. 126, 
' F. Hoppe-Seyler: Ueber Indican als constanten Harnbestandtheil. Arch, für pathol, 
Anatomie. Bd, 27, 1863, s. 388. 
Jafe: Ueber den Nachweiss und die quantitative Bestimmung des Indicans im Harn, 
Arch. f, die gesammte Physiologie. Bd. 3, 1870, s. 469. 
“ 
