1900. No. 4. OM INDICANURI. 61 
6. Næringens indflydelse paa indicanmængden. 
Heller! saa ingen forandring af urinens uroxanthingehalt hverken ved 
udelukkende plantenæring eller ved kjødnæring ligeoverfor almindelig 
blandet kost. — 
Foruden i menneskeurin fandt han ogsaa uroxanthin baade i plante- 
æderes (hest, ko, kamel, kanin o. fl.) og i kjødæderes (hund, ulv, løve, 
tiger) urin; videre i abe og svineurin. 
Schunck? kunde heller ikke konstatere nogen sikker indvirkning af 
diæten; derimod fandt han hos koen og især hos hesten betydelig større 
mængde indican end hos mennesket. 
EF. Hoppe-Seyler® fandt betydelig rigeligere indican hos hund end 
hos menneske. Han paaviste ogsaa indican i urin fra ko, hest, svin, elefant 
og kanin. 
Efterat Yaffe havde paavist, at indol var indicanets modersubstans 
i organismen, faldt det af sig selv, at man henvendte sin opmerksomhed 
paa næringens kvælstofholdige bestanddele som medvirkende til urinens 
indicangehalt. Yaffe* paaviste ogsaa, at næringens art havde fremtrædende 
betydning for indicanudskillelsen; ved kjødnæring var den forholdsvis 
rigelig, derimod forsvindende ved kvælstoffattig kost. 
| Heller: Nom Uroxanthin, Uroglaucin und Urrhodin, Arch, f. physiol, u. pathol. 
Chemie u, Mikroskopie. Bd. 5, 1852, s. 120. 
? Schunck: On the Occurrence of Indigo-blue in Urine, Philos, Mag. and Journ, of 
Science. Vol, 14 (Fourth Ser.) 1857, s. 295. 
3 7. Hoppe-Seyler: Ueber Indican als constanten Harnbestandiheil. Arch. f. pathol, 
Anatomie, Bd. 27, 1863, s. 389. 
Jaffe: Ueber die Ausscheidung des Indicans unter physiologischen und pathologischen 
Verhältnissen. Centralblatt f, die med. Wissenschaften, 1872, No, 31, s. 481. 
Plante- og 
kjødædere. 
Indican i 
forhold til 
næringens 
kvælstof- 
gehalt, 
