1900. No. 4. OM INDICANURI. 75 
8. Indicanuri under hunger. 
Jaffe’ paaviste, at indicanudskillelsen hos en hungrende hund ved- 
varede lige til døden. Kvantitative bestemmelser af indicanmængden i 
hungerperioden er udført af Sa/kowski,? som fandt 4—5 mg. indigo i 
hundeurin fra 2den til ste hungerdag; Müller? iagttog stigning af indican- 
gehalten under hunger saavel hos en hund som hos en kat, og Krauss* 
udforte ligeledes forsog med hunde; hos den ene var udskillelsen gjennem- 
snitlig 3 mg. pr. dag i 6 dage (de to sidste dage kun spor) og hos den 
anden 29.4 mg. pr. dag med 15.8 mg. den 6te hungerdag. 
Ortweiler® fandt rigelig mængde indican de første hungerdage hos 
kaniner, enten dyrene i den foregaaende periode havde faaet kvælstofrig 
eller kvælstoffattig næring, mængden aftog raskt i løbet af 3—5 dage. 
Indican i urinen fra hungrende menneske paaviste Faffe® hos en pa- 
tient med øsofaguscarcinom, hvilken flere dage før døden ikke havde op- 
taget spor af næring (heller ikke pr. clysma). Kvantiteten var den sidste 
levedag 17 mg. indigo. 
1 Yaffe: Ueber die Ausscheidung des Indicans unter physiologischen und pathologischen 
Verhältnissen. Centralblatt f. d. med, Wissenschaften, 1872, No, 31, s. 481. 
2 Salkowski: Ueber die Quelle des Indicans im Harn der Fleischfresser. Berichte d. 
deutschen chem, Gesellschaft. Bd. 91, 1876, s. 139. 
8 Müller: Ueber Indicanausscheidung durch den Harn bei Inanition, Mittheilungen aus 
d. med, Klinik, zu Würzburg. Bd. 2, 1886, s. 348. 
4 Krauss: Ueber die Ausnützung der Eiweissstoffe in der Nahrung in ihrer Abhängigkeit 
von der Zusammensetzung der Nahrungsmittel. Zeitschr. f. physiol. Chemie, Bd, 18, 
1894, S. 173 og 177. 
5 Ortweiler: Ueber die physiologische und pathologische Bedeutung des Harnindicans, 
Dissertation Würzburg, 1885, s. 20. 
6 Yaffe: Ueber die Ausscheidung des Indicans unter physiologischen und pathologischen 
Verhältnissen, Arch, f. pathol. Anatomie, Bd, 70, 1877, s, 77- 
