Forskjellige 
sygdomme. 
Morbus 
Addisonii. 
Diabetes 
mellitus, 
86 EYVIN WANG, M.-N. 
som indicankilde, naar fordoielsen var normal, eller naar indicanurien for- 
blev uforandret efter »desinfektion« eller temning af tarmen. 
Til samme resultat som denne forfatter kom ogsaa Hartmann) o 
Testi?, medens Pafenholz® kun fandt ringe mængde indican ved syg 
domme, hvor der var pusansamlinger, alene i to tilfælde var der forogelse 
og i disse var pusset putrid, stinkende. Beckmann‘ undersøgte 25 pati- 
enter med purulente aflektioner i bækkenorganerne. Kun 6 af disse vist 
øget indican; hos 15 patienter, hvor der ikke var pus, fandt han øge! 
udskillelse i 2 tilfælde, han kom altsaa ligeledes til det resultat, at der 
ikke var nogen sikker sammenhæng mellem pus og indicanuri. Heller ikk 
Mori? kunde paavise nogen saadan sammenhæng. 
Undersøgelse af indicanudskillelsen er videre udført ved en hel mængd 
forskjellige sygdomme. Med hensyn til detaljerne, som ikke frembyder 
synderligt af interesse, skal jeg henvise til de ovenfor gjentagne gang 
refererede arbeider af Yaffe, de Vries, Senator, Brieger, Hennige, Ort- 
weiler og G. Hoppe-Seyler. 
Betydelig indicanudskillelse blev af Rosenstirn® fundet i to tilfælde af 
morbus Addisonii; Hennige" paaviste det samme i et og Senator® i to 
tilfælde af denne sygdom; medens Ortweiler? i 4 tilfælde ikke kunde paa- 
vise nogen betydelig indicangehalt i urinen; til dette sidste resultat kom 
ogsaa Katz! og Leva), 
Ved diabetes mellitus fandt Otto!” en overordentlig forøgelse af indican- 
1 Hartmann: Ueber die diagnostische Verwerthung der Indicanurie bei versteckten Eiter- 
ungen. Dissertation, Strassburg 1895, s, 32. 4 
® Testi: L'indicanuria nelle Suppurazioni, Il Policlinico 1895, s. 211. Ref. i Deutsch 
med. Wochenschr,, 1896, L, s. 10, 
8 Paffenholz: Ueber Indicanurie bei Eiterungen. Dissertation, Bonn 1893, s. 33. 
‘ Beckmann: Klinische Untersuchungen über den diagnostischen Werth der vermehr 
Indicanausscheidung bei Eiterungen, St. Petersburger med. Wochenschr, 1894, 
s. 265—68. 
5 Mori: Ueber Indicanurie bei eiterigen Processen. Ref. i Centralblatt f. Chirurgie 
Bd, 22, 1895, s. 10. 
® Kosenstirn: Die Harnbestandtheile bei Morbus Addisonii, Arch. f, pathol. Anatomie. 
Bd, 56, 1872, s. 37. 
7 Hennige: Die Indican-Ausscheidung in Krankheiten. Deutsches Arch, f. klin. Medicin. 
Bd. 23, 1879, s. 284. 
8 Senator: Ueber Indican und Kalkausscheidung in Krankheiten. Centralblatt f. d. m 
Wissenschaften 1879, No. 20— 22, I 
9 Ortweiler: Ueber die physiologische und pathologische Bedeutung des Harnindicans. 
Dissertation. Würzburg, 1885, s. 34. } 
10 Kate; Harnuntersuchungen in einem Falle vom Mb. Addisonii. Wiener med, Blätter, 
Jahrg. 13, 1891, No. 21, s. 323. 
11 Leva: Zur Lehre des Morbus Addisonii. Arch, f, pathol, Anatomie, Bd. 125, 1891 
8. 59. i 
12 Otte: Das Vorkommen grosser Mengen von Indoxyl- und Skatoxylschwefelsäure im Hi 
bei Diabetes mellitus. Arch, f, die gesammte Physiologie. Bd, 33, 1884, s. 609, 
