1900. No. 4. OM INDICANURI. 87 
mængden; men hans patient led af diarrhoe. Tidligere har ogsaa Schunck! 
fundet meget indican i et par tilfælde af diabetes, medens Heller? kun 
fandt uroxanthingehalten maadelig. 
A. Katz? har efter foranledning af Oser sogt at finde holdepunkt for 
diagnosen af pancreassygdomme ved urinundersøgelse uden at komme til 
noget resultat af pathognostisk betydning. Han lagde særlig vægt paa 
indicanudskillelsen. 
Saavel dyreforsøg udførte af Pisenti, Katz og de Renzi som kliniske 
undersogelser af Stefaninz, Biondi og Schlagenhaufer giver vexlende 
resultater med hensyn til indicanuri ved pancreaslidelser3. 
Ogsaa milten har man villet sætte i forbindelse med indolproduktionen 
i tarmen. Masetti* fandt saaledes sterk indicanreaktion hos 3 patienter 
med febris intermittens og stor miltsvulst. Patienterne levede paa meget 
æggehviderig næring. Han udførte ogsaa dyreforsøg, idet han exstirpe- 
rede milten hos en hund, som ikke havde vist sterk indicanreaktion under 
ernæring med kjød; efter exstirpationen viste den i gjentagne perioder 
under samme ernæring intens reaktion. Indicanreaktionen hos malariapati- 
enter er ogsaa undersøgt af Hennige?, som hos 9 patienter fandt øget 
indicanreaktion kun hos den ene. 
En vis grad af opsigt vakte det, da Hochsinger® i 1890 publicerede 
den iagttagelse, at der konstant var sterk indicanreaktion ved tuberculose 
i barnealderen; reaktionen kunde være saa intens, som den ellers kun 
forekommer hos voxne med ileus eller carcinom. Han iagttog reaktionen 
i urin fra de mindste smaabarn, og den var ikke knyttet til nogen bestemt 
form eller lokalisation af tuberculose, den indtraadte ligegyldigt om der 
var kliniske tarmsymptomer eller ei. Dette forhold fandt han ikke knyttet 
blot til spædbarnperioden, men til den hele barnealder. De nærmere de- 
taljer, som danner grundlaget for Hochsinger's slutninger, er meddelte af 
Kahane’, 
1 Schunck: On the Occurence of Indigo blue in Urine. Philos, Mag. and Journ, of 
Science, Vol. 14 (Fourth Ser.), 1857, s. 295. 
Heller: Vom Uroxanthin, Uroglaucin und Urrhodin. Arch. f. physiol. u. pathol. Ana- 
tomie u. Mikroskopie. Bd. 5, 1852, s. 137. 
3 Oser: Die Erkrankungen des Pancreas. Nothnagels Pathologie u. Therapie. Bd. 18 II, 
Wien 1898, s. 9g9— 100, 
4 Mazetti: Intorno alla Influenza della Milza sulla eliminazione del’Indicano per le Orine. 
Ref. i Jahresberichte üb. d. Fortschr, d. Thierchemie, Bd, 21, 1891. s. 418. 
5 Hennige: Die Indican-Ausscheidung in Krankheiten. Deutsches Arch, f. klin. Medicin. 
Bd. 23, 1879, s. 279. 
8 Hochsinger; Ueber Indicanurie im Säuglingsalter. Verhandl. d. 8. Versamml. d. Ges, f. 
Kinderheilk, in Bremen 1890, s. 33. 
? Kahane: Ueber das Verhalten des Indicans bei der Tuberculose des Kindesalters. 
Beitr, zu Kinderheilk. aus d, I öffentl. Kinderkrankeninstitute in Wien, N. F. II, 1892, s, 63. 
no 
Pancreas- 
sygdomme. 
Milt- 
sygdomme. 
Tuberculose 
i barne- 
alderen, 
