«STA, À 
1900. No. 4. OM INDICANURI. 12 
SI 
i en mængde af 0.3 gr. 3 gange daglig til 4 patienter uden at kunne paa- 
vise nogen virkning paa udskillelsen af de parrede svovlsyrer. Biernacki! 
observerede det samme ved at give calomel til to patienter med icterus 
catarrhalis. I modsætning til disse fandt Bartoschewitsch? aftagen af æther- 
svovlsyreudskillelsen ved calomel, medens Kühn? fandt aftagen af indican- 
mængden uden synderlig forandring af æthersvovlsyrerne. 
Spørgsmaalet om desinfektion af tarmindholdet hører blandt dem, som 
har været gjenstand for talrige undersøgelser, og et meget betydeligt antal 
af de antiseptiske midler er ved disse forsøg bragt i anvendelse. For at 
bedømme virkningen af dem har man bl. a. benyttet sig af deres indfly- 
delse paa udskillelsen af indican, phenol eller æthersvovlsyrer. 
Actol er prøvet som tarmantisepticum af Mosse*, som fandt rask 
aftagen af æthersvovlsyrerne hos en hund, tiltrods for at der indtraadte 
obstruction. I ventriklen giver det melkesure sølv anledning til dannelse 
af chlorsølv og sølvalbuminat, hvorfor Mosse fandt det af interesse at prøve, 
om disse havde nogen indflydelse paa æthersvovlsyremængden i urinen. 
Af chlorselv gav han i to forsøgsrækker med hunde 2.5 og 5 gr. pr. dag 
uden at observere nogen formindskelse; heller ikke argonin i en dose af 
2 gr. pr. dag viste nogen indflydelse paa æggehvideforraadnelsen i tarmen. 
Morax> anstillede forsog med subnitras bismuthicus uden at konsta- 
tere nogen indflydelse paa æthersvovlsyremængden i urinen. Til forsoget 
anvendte han imidlertid en hund, som var meget syg efter en tidligere 
udført undersøgelse med iodoform. Hunden befandt sig saa daarlig, at for- 
søget maatte afbrydes efter et par dage. 
v. Pfungen® gav 4 gr. subnitras bismuthicus pr. dag i 16 dage uden 
at iagttage nogen formindskelse af æthersvovlsyreudskillelsen; men indican- 
reaktionen aftog og holdt sig paafaldende svag til trods for obstruction af 
2—4 dages varighed; Surveyor & Harley" gav 1 gr. pr. dag og fandt 
1 Biernacki: Ueber die Darmfåulniss bei Nierenentziindung und Icterus, Deutsches Arch, 
f klin Medicin. Bd. 49, 1892, s, 120. 
2 Bartoschewitsch: Zur Frage über das quantitative Verhalten der Schwefelsäure und der 
Ætherschwefelsäure im Harn bei Diarrhoen. Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 17, 
1893, S. 57. 
8 Kühn: Ueber Benzoenaphtol, ein neues Darmantisepticum, Deutsche med. Wochenschr, 
Jahrg. 19, 1893, No, 19, s. 445. 
4 Mosse: Die Aetherschwefelsäuren im Harn unter dem Einflusse einiger Arzneimittel. 
Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 23, 1897, s. 169—73. 
Morax: Bestimmung der Darmfäulniss durch die Aetherschwefelsäuren im Harn. Zeit- 
schr. f, physiol. Chemie, Bd. 19, 1886, s. 321. 
8 Pfungen: Beiträge zur Lehre von der Darmfäulniss der Eiweisskörper, Zeitschr. f. klin. 
Medicin, Bd. 21, 1892, s, 139. 
7 Surveyor & Harley: The action of Beta-Naphtol and Bismuth subnitrate as intestinal 
Antiseptics. British Med. Journ, 1895, II, s. 1483. 
Actol, 
Chlorsølv. 
Argonin. 
Subnitras 
bismuthicus 
