154 EYVIN WANG. M.-N. Kl. 
Ved at gjennemgaa den foreliggende literatur vil man imidlertid finde, 
at angivelserne om indicanuriens forhold ved de forskjellige sygdomme er 
meget varierende, saaledes at man vanskelig kan danne sig noget klart 
billede af, hvilken betydning den i virkeligheden har. 
Ved æggehvideforraadnelse saavel i som udenfor tarmen dannes der 
ved siden af indolet en række aromatiske forbindelser, af hvilke de hidtil 
kjendte hovedsagelig udskilles som parrede svovlsyrer. Man har derfor 
ved en række undersøgelser som maal for æggehvideforraadnelsen dels 
foretaget kvantitativ bestemmelse af den samlede mængde æthersvovl- 
syrer, dels har man ogsaa bestemt kvantiteten af en enkelt af disse for- 
bindelser, nemlig phenol. Paavisningen af indican har imidlertid ofte været 
foretrukket paa grund af den lethed, hvormed reaktionen kan udføres, og 
man har derfor ved gjentagne undersøgelser prøvet, hvorvidt der er noget 
konstant forhold mellem den udskilte mængde æthersvovlsyre eller phenol 
og indicanet. Ogsaa disse undersøgelser har fort til resultater, der i 
mange henseender stemmer daarligt overens. 
En betydelig indflydelse paa æggehvideforraadnelsen i tarmkanalen 
har man tilskrevet de forskjellige næringsmidler, saaledes at udskillelsen 
af saavel de parrede svovlsyrer idetheletaget som af indican skulde være 
størst ved ren æggehvidenæring, medens forraadnelsesprodukternes mængde 
skulde aftage endog i betydelig grad ved tilsætning af kulhydrater til 
næringen samt ved melkediæt. Heller ikke paa dette omraade er man 
kommet til fuldt overensstemmende resultater. 
Endelig har man ogsaa udfort et betydeligt antal undersogelser af 
forskjellige medikamenters indflydelse paa udskillelsen af indican og andre 
aromatiske forraadnelsesprodukter gjennem urinen. Af den tidligere gjen- 
givne literaturoversigt vil man imidlertid se, at man heller ikke paa dette 
omraade har opnaaet overensstemmende resultater. 
Aarsagen til disse uoverensstemmelser maa forst og fremst soges 
deri, at indicanbestemmelsen i en flerhed af tilfældene er udfort paa en 
lidet tilfredsstillende maade. Saaledes har man ved mange undersogelser 
benyttet sig af smaa urinportioner fra en tilfaldig tid af dognet, istedetfor 
at undersoge en prove fra den samlede døgnmængde. Og selv om denne 
sidste fremgangsmaade er benyttet, fremgaar det ikke af de foreliggende 
undersøgelser, at man altid ‘har taget hensyn til urinens koncentration. 
Den væsentligste indvending bliver dog, at man hovedsagelig har anvendt 
kvalitative reaktioner til de udførte indicanbestemmelser, og disse kvalita- 
tive reaktioner har ogsaa i flere tilfælde været yderst mangelfulde. Dette 
er saaledes tilfældet, hvor man har benyttet Zellers salpetersyreprøve 
paa æggehvide i urinen og sluttet sig til indicangehalten af den dannede 
