156 EYVIN WANG. OM INDICANURI. M.-N. Kl. 1900. No. 4. 
Af de her anferte forholde synes at fremgaa, at man vanskelig kan 
antage noget konstant forhold mellem det i organismen producerede indol 
og det gjennem urinen udskilte indican, hvorefter det bliver tvivlsomt, 
hvorvidt urinens indicanmangde kan betragtes som maal for indoldannelsen 
i organismen. 
Videre maa nu fremhæves, at indicanets modersubstans i organismen, 
indol, kun udgjor en del af de aromatiske produkter, som dannes ved 
æggehvidens forraadnelse. Af disse udskilles de fleste kjendte gjennem 
urinen som parrede svovlsyreforbindelser. Nu har imidlertid mine under- 
sogelser godtgjort, at der ikke altid hersker noget konstant forhold mellem 
det udskilte indican og æthersvovlsyrerne, og indicanbestemmelserne kan 
saaledes ikke træde istedetfor den kvantitative bestemmelse af de parrede 
svovlsyrer. 
Ser man videre hen til mine kliniske undersogelser over indicanuri, 
finder man heller ikke her nogen støtte for dens diagnostiske betydning. 
Vistnok har jeg ved enkelte sygdomme fundet en betydelig forøgelse af 
indicanmængden, men paa den anden side har jeg ogsaa under sygdomme 
med samme kliniske billede fundet værdier, der ikke overskrider normen. 
Hertil kommer endvidere, at jeg ogsaa har fundet en betydelig forøgelse 
af indicanet hos individer, der intet abnormt frembyder. Tilslut maa og- 
saa nævnes, at jeg ved en flerhed af undersøgelserne har konstateret en 
betydelig variation af indicanudskillelsen fra dag til anden. 
Det vil saaledes være indlysende, at en enkelt indicanundersøgelse, 
selv om den udføres med hensyntagen til urinens koncentration, vil være 
absolut uden diagnostisk betydning; men selv om man gjennem længere 
tid kan konstatere en betydelig forøgelse af indicanmængden, maa dette 
symptom som diagnostisk hjælpemiddel benyttes med saa hei grad af 
forsigtighed, at dets værd i det enkelte tilfælde bliver af meget tvivlsom 
natur. 
Mine undersøgelser af næringsmidlernes indflydelse paa indicanudskil- 
lelsen har vist en tydelig forøgelse alene for den rene kjødnærings ved- 
kommende, medens kulhydrater og melk var uden tydelig virkning. 
Af de prøvede medikamenter har subnitras bismuthicus ved en del 
forsøg vist sig istand til at bringe indicanudskillelsen til at ophøre, medens 
det i andre tilfælde viste sig uden indflydelse. 
Salol og itrol havde ingen formindsket indicanuri tilfølge 
