436- 

 DIANTHUS superbus. 



Prackt-Neglicka. 



Örtstjelkcn är upprätt, vipplikt delad, med 

 ensamme blommor i topparne. Blomfoder- 

 fjällen äro korta och hvassa. Kronbladen 

 mångdelte med trådsmala flikar. 



Linn. TI. Su. p. 146- Cl. 10. Decandria 2:gyn Skånsk Res. 



s. 378- Liljebl. Su. Fl. s. 150. Kl. 7. Tiemänningar, Tvåqvinn. 

 J{et{. Fl, Oec. s. 220. Smith Splclleg. p. 17. Tab. iy. 



i^eglicke-Slägtet, tillhörande en stor familj af samma namn 

 (Caryophyllese) « är ibland de lättast kände växter, hvars 

 blommors nätta form och vällucktande egenskap göra dem till 

 angenäma föremål för sinnena. Ortkännaren finner genast denvä- 

 senteliga åtskillnaden i det cylindriska enbladiga bionifodret, 

 som är liksom dubbelt af 4 fjäll vid basen. Kronbladen äro 

 5, med klor af blomfodrets längd, och kapseln blir cylindrisk, 

 med ett rum, fullt af platta frön. Talrikheten af slägtets ar- 

 ter har gjordt underdelningar nödvändige. Pracktneglickan 

 hor till den andra af desse, eller bland dem som hafva biom- 

 morne särskilte sinande, men flere på samma örtstam. Hon är 

 en af de Växtalster som valt sitt tillhåll på de från hvarandra 

 afiägsnaste ställen, ty den finnes, så till sägande, vid både än» 

 darne af Riket, på gräsvuxna fälten (likväl kalkartad jord- 

 mån) vid Lappmarkens gränsor , såsom omkring Torneå 

 (och Kemi i Österbotten) oth vid Gunnarstorp i Skåne, och 

 Stjernarp i Halland ; och den, är icke mindre gemensam lör 

 Danmarks, Tysklands och Frankrikes Flora. 



Växten är tuårig, och förekommer mest i enskilta stånd. 

 Örtstjelken. stundom alnshög, är rak och trind, bladiy och de 

 lar sig i form af Vippa, och är alldeles slät. Bladen, förena- 

 de vid basen med hvarandra omkring stjelken, äro smala och 

 nästan järanbreda, med 3 mindre tydeliga nerver , helbräd- 

 dade, men litet sträfva i kanten. De nedvid roten äro ofta 

 mycket bredare. Blommorne äro nästan af Trägårds -Neglic. 

 kans storlek, men de mångdelte, blekt violette kronblad -skif- 

 vorne ge dem ett ännu prydligare utseende. Blomfodrct blir 

 också vanligen purpuVfärgadt. Något efter midsommaren bör. 

 jar blomningen, hvarunder den angenämaste lukt sprides, sär- 



