458. 



HOLCUS ALPIN ÖS. 



är nästan likaså beskaffadt, men dess yttre skal är i spetsen 

 mer tandadt, djupare delt och snärpet nästan snöt bottnen fä- 

 stat samt midtpå knäböjt och längre än det yttre hanblom- 

 Streis, Hos båda finnes tre ståndare. Midt emellan bägge 

 desse blomster sitter merendels ett tvåkönadt, stundom blott 

 honblomsler, något mindre än de förra. Dess yttre skal är mörk- 

 gult, köladt, i toppen sträfhårigt och dessutom försedt med e 11 

 snärplik korrt spets. Det inre är smalare och hvitacktigt, men 

 med skarp köl. Ståndarne äro endast 2. De felas likväl of" 

 tast omkring pistillen som äger ett upptill finhårigt frucktäm. 

 ne } 2 långa stift och ännu längre hvita, plymlika märken. , 



Detta gräs som blommar i Juli på ofvannämde orter, skil- 

 jer sig således från vår allmänna Luckt-Tåtel både genom sin 

 mindre storlek, sina smalare blad, hopdragna blomvippa, och 

 i synnerhet medelst de långa sr.ärpen hos hanblomstren. Det 

 kommer emedlertid närmare en annan art från Södra Tyskland, 

 kallad Holcus australisj förut ansedd vara den samma som vår 

 tdoratus (nu borealis), men grenarne på dess blomvippa äro 

 ej så bara som hoi Fjällarten, hvars dessutom långa snärp m» 

 m. lätt skiljer honom från alla andra. Färsk röjer Fjäll-Tåteln 

 någon, ehuru svagare luckt, än Myskgräset, och är den utaa 

 tvifvel bland de foderämnen, som Naturen bestämt åt Renhjor- 

 darne, hvilka sommartiden aöka i Fjältrackterne deras tillflygt 

 och uppehåll. 



Tab. Gräset i naturlig storlek, — a. En blomma med 

 dess 3 blomster. _ b. blomfodret. _ c, det inre han-blomstret» 

 — d» det yttre, — e« det tvåkönade. 



