CLINOPODIUM VULGÄRE. 



Allmän Berg mynt a. Pä F. Mehllais kanerva. 



Blommorna växa i form af ett klot-rundt 

 och sträfhårigt hufvudj Blomskårmarnc äro 

 tagelsmala; Blomstjelkarne grenige och Bla- 

 den mindre märkbart sågtandade. 



Linn. Fl. Sv. p. 207. Cl. 14. DlDYNAMiA Gymnosp. Lilje- 

 II. Su. Fl. s. 257. Cl. II. TvAväldige. Med bara frön. Rtt\. 

 Fl. Oec. s. 174. 



Ju större yttre likheten befinnes hos vextslägter, ju svårare 

 bestämmas deras väsenteliga karakterer, ehuru en mer öfvad 

 blick må genast se den skillnad som Naturen ärnat emellan 

 föremålen. Så är det ibland de kransbärande vexterne (Ver- 

 ticillatse). Utom 6et att Ståndarne hos Bergmyntans slägte äro 

 böjde (arcuata) och deras knappar tvärsöfver 2-delta, hafva 

 Blomskärmarne det egna, att de äro mångtrådiga, och sitta 

 som ett svepe under Blomkransen. Den Allmänna Bergmyn- 

 tan träffas i torra Ängsbackar, Stenras och Bergsrefvor, mest 

 på kalkartad grund blommande i Julii och Aug. månader. 

 Vexten är perennerande, med flere örtstammar från roten, böj- 

 de och vridne, trubbhörnige och finhårige. Bladen äro egg- 

 lika, trubbiga, gleshåriga, särdeles ådrorne på undra sidan. 

 De klotrunda Blomkransarne sitta både i toppen och i blad- 

 vecken, sammansatta af många greniga blomstjelksr, hvilande 

 på svepen af tagelsmala håriga delar. Blomfodrct är äfven 

 hårigt, försedt med många nerver, och de 2 understa tänder- 

 né längre utstående. Blomkronan är purpurröd och luden i 

 svalget. Vexten äger, liksom slägtingarne, Distan, Myn tör- 

 ne etc. något aromatiskt, och ätes af Boskapen. Den var 

 fordom införd på Apoteken, under namn af Calamintka Motf 

 tanajmen origtigt substitut för Melissa Calair.intha. Man har 

 också fördt Bergmyntan bland garfämnen för Läder, men sy- 

 nes ej Förfjena någon uppmärksamhet för sådant ändamål. 

 Bambourney fick af örten en gullgul färg på ylle som betades 

 iVismut solution; dock öfvergick den genom längre kokning 

 till något Muskuslikt. 



