442. 



PRIMULA FARINOSA. 



JBx.vviFVA. Ma jer. Majblomster. Mariablommor, 

 Lärkeblomster. Svalblomster. Mel-blomster. 



Blomstängeln är bar med mångblommig blom- 

 flock^ Blomkronan ät platt; Bladen ärobredt 

 lansettlika, släta, och i brädden smånag- 

 gade. 



Linn. Fl. Sv. p. 6l- Kl. 5. Pentandria Monog, Lllj. Sv. 

 Fl. sid. 87» Kl. 5 Femmänning. Enqvinnad. äcjj. Fl. Oeconom. 

 sid. 554. 



? anad att frodas lika öfver allt, från Skånska slätten ända 

 till gränsorne af Nordcap , är den tillika en af de täckaste 

 vexter som våren frambringar. Den trifves likväl blott p a 

 den magra, sumpiga Ängsmarken, hvarest den från en peren- 

 nerande rot, uppskjuter ovalt Iansettlika, smånaggade blad, 

 af en liflig grönska, men hvitmjöliga på den undra, ådiiga si. 

 dan. Blomstängeln är lång och rak, hvitpudrad och bär en 

 flock med många, stjelkade, lika höga, uppräta blommor, hvars 

 platta biäm med upp- och nedvändt hjertformige flikar, har 

 en behaglig röd eller fiolet färg, ehuru inunder .blekare. När 

 Svalan börjar visa sig, skyndar Blåvifvan att måla tufvorne 

 på kärrängen, en syn som vore dubbelt förnöjande, om ej 

 den lysande mängden vittnade om ställets ofruktbarhet, såsom 

 magert och vattensjukt. 



Lika litet som blomman är märkvärdig för lukten, som 

 är mindre angenäm, är Örten det äfven för någre inre egen. 

 skaper. Boskapen äter den icke, alldiaminst fåret, som van- 

 trifves der den vexer 5 men hästen tyckes finna den smaklig. 



På en fuktig Blomster-rabatt kan Blåvifvan lätt planteras, 

 och pryder då verkligen sitt ställe. 



T a b. Hela vexten, blommande; i nat, storlek. — a, En 

 af ståndrarne. b. Pistillen. 



