444. 



LUZULA VERNALIS. 



den äro störft, och de på stjelken omfatta den säsom baljor. I 

 toppen sprider sig en grenig blomvippa, något utbredd och 

 de nedre grenarne nedåt liksom brutne. Blommorna sitta en- 

 samma på hvar blomstjelk, med ett par små skärmur (bra&eBe} 

 tätt intill blomfodret, hvars blad äro lanseltlike, svarta, med 

 Jjus eller hvit kant. Hanknapp3rne äro utmärkt stora, fyr- 

 kantiga och gula, och kapseln blir omsider eggformig, trub- 

 big och, då den mognar, blekgul. För Hästar som släppas 

 tidigt på betet, är denna, eljest som fodervext betraktad, 

 obetydliga ört, alltid välkommen; äfven för getter passar 

 den; men det är en ailmän sägen, att den är oduglig och [der- 

 jemte skadlig för får. 



Tab. Hela vexten i nat. storlek. a. Blomman fedd 



bakpå, med btaclerne, _, b. Eji Hanknapp. c En pistill. 



d. Kapseln mogen, öppnad i toppen. — c Densamma all- 

 deles öppnad i 3 valvler, samt fröna fastade vid central, la. 

 stet. — f. ett frö. — Alla mycket förstorade. 



