457- 

 PAPAVER DUBtUM. 



Råg- Wallmo. 

 Fröhusen äro afiånga och släta; Stjelken mång- 

 blommig och besatt med tilltryckta fina hår. 

 Bladen äro parbladiga och småbladen pinn- 

 taggade. 



Linn. Fl. Sv. p. 18». CL i3« Polyakdria Monog. — Liljebl. Sv. FL 



V, 



allmo slägtet är ett af de utmärktaste for de kännemar- 

 ken genom hvilka det bestämmes ibland sina naturliga 

 /ränder, de Vallmo-Wka (Papaveraceae). Dess blomfoder är 

 2:bladigt, ehuru vid sjelfva utvecklingen aftallande. Kron- 

 bladen äro 4; Pistillens märke är nedtryckt, stråligt och 

 qvarsitter på fröhuset, som är emummigt och öppnar sig 

 medelst små hål rundtomkring under märkets kant. Tr»nne 

 arter höra egentligen till vår Flora, ehuru tlere synas myc- 

 ket lätt beqväma sig till klimatet, och älven bilda ogräs. 

 Måhända äro ock de, som nu anses för inhemska, af främ- 

 mande härkomst, såsom ursprungligen flyttade med sades- 

 slagen, bland hvilka de gemenligen sällskapa. Denne Håg- 

 vallmo är af alla den allmännaste och förekommer särdeles 

 bland vinterrågen, och i synnerhet i Uplands åkrar, på 

 sandig jord. Den blir ofta alnshög, delnd med upptät» gre- 

 nar, besatta med fina hår, dock så tilltryckta att de ej lätt 

 skönjas. Vid roten äro bladen parbladiga och inskurna, 

 ofvantill på vexten äfven pinntaggade med något breda 

 fastän hvassa flikar och släta på ytan. Bladstjelkarne äro 

 tumslånga. Blomstänglarne utskjuta i toppen från stam och 

 grenar, ensamme, enblommige, uppräte (före blomningen 

 nedåt krökte eller hängande) med glesa och något styfva 

 hår. Kronbladen ha en mindre lysande röd lärg, och äro 

 i kanten ojemt naggade. Ståndarnes frömjöl är gult och 

 märket märkt med 6—8 strålar. Blomningen sker vid mid- 

 sommaren och fröna mogna långt före skörden. Fröhuset 

 är slätt på ytan med några otydliga fåror. 



Från Aptehs- Vallmon (Papaver Rhoeas) som snart skall 

 efterfölja , är den skild både genom fruktens form och 

 blommans färg, och har dessutom ännu mindre anspråk som 

 medicinalvext. Den ökar ock antalet af ogräsen bland sades- 

 arterne, ehuru sällan till den mängd att blifva som tlere 



