4?7- 



P APA VER DUBItnvr, 



andra besvärande. Kor och getter ser man val äta den- 

 samma, men utan urval, då smakligare tinnes. 



Dennas anförande ger anledning att tillägga något om 

 Trädgårds- Vallmon (P. somniferum), hvilken för dess all. 

 mänhet som vild i trädgårdar, kan nästan nu anses för 

 inföding, ehuru af Österländsk härkomst. Det är ock der 

 man deraf bereder den bekanta Apteksvaran, Opium, 

 som egentligen är den af de ristade fröhusen samlade saften, 

 tjocknad genom solvarmen och sedan afskrapad och i massa 

 förenad. De mogna fröna innehålla intet af denna saftens 

 nerfsöfvande kraft, utan duga deremoj. till matredning, 

 hvilket äfven Romarne redan kände, och på flera ställen i 

 Södra Europa b< gagnas än i dag till vällingar och kako;« 

 Fröna innehålla en myckenhet olja , som kan pressas ur 

 dem, och hvilken i Frankrike är känd under n*mn af kulla 

 d'cclllet. Troligen inbiendas den ofta i den Bomolja som 

 exporteras, och blir som det finaste slaget deraf ansedd; 

 och verkeligen af alla vexter som i Europa till Oljeslageri 

 användas, är, utom Olive-Trädet, ingen som ger så smaklig 

 och oskyldig olja som Vallmogen. Odlandet af densamma 

 förtjente således att, åtminstone på vissa ställen, bli ett 

 föremål för landtmannen, dä såväl den pressade oljan , som 

 de deraf erhållna kakor, kunna blifva af mycken fördel 

 som födämne både för menniskor och kreatur. Om sjelfva 

 odlingen äro redan goda anvisningar genom Trycket till 

 ullman kunskap lemnade, och hvaribland vi få leda Läsa- 

 rens uppmärksamhet på det som i Prof. Retzii Flora cecon, 

 s. 485. och följ. i detta afseende förekommer. 



Tab. Vexten blommande, i nat. storlek. — a. ett fröhus. 



