458. 



HIERACIUM PlLOSELLA. 



HÅRNACKE L. Musöron. 



Bladen äro elliptiska och helbräddade, på un- 

 dra sidan hvitludna. Blomstängeln , hvarifrån 

 krypande telningar utlöpa nedvid roten, är 

 enblommig. 



Linn. Fl. Sv. p. 37a. Cl. 19. Syngenesia. Ord. polyg. seqval. —i 

 LiljebL Sv. Fl. s. 34?. Cl. 15. Svågrar med lika Svagerlag. — Retz. Fl. 

 ceconom. s. 296. — Aci. Ups. 175a. — Pharm. Auriculae muris Herba. 



D, 



enna uppkommer af en perennerande rot, som ofvan 

 jorden utsänder, utom några krypande småbladiga rot-tel- 

 ningar, flera blad af elliptisk form, smalare vid basen utan 

 stjelk; de äro trubbiga, helbräddade och inunder hvitludna, 

 ofvanpå lifligt gröna , men sträfva af spridda hår. En enda 

 blomstängel uppskjuter, | qvarter lång eller kortare, utan 

 blad, finluden, upprat och enkel med en enda blomma. 

 Blomfodret är betäckt med svarta och hvita hår. Blomkro- 

 nan är citrongul, men de yttre småblomstren äro på undra 

 sidan skönt purpurstrimmiga. Fröna bli omsider mörka, med 

 ett hvitt och för synglaset sträft fjun. I Maj börjar vexten 

 blomma, och fortfar nästan hela sommaren och förgyller 

 de torraste och magraste backar. Dess blomma är en af 

 dem som höra till Floras urverk, emedan den reguliert öpp- 

 nar sig kl. 8 om morgonen och tillsluter sig kl. 2. På bör- 

 digare ställen blir stängeln ibland a:blommig, och bladen 

 åro nästan lika gröna å ömse sidor. Slägtets karakter är 

 redan gifven vid n. 411. 



Vexande på sådana trakter, som för fårens trefnad an- 

 ses de sundaste och bästa, ser man denna vext då och då 

 förtäras af dem: ehuru Gemmershausen tror den vara skad- 

 lig; af hvad grund är oss likväl obekant. Hästar albeta 

 den gerna, och bien flyga aldrig förbi dess blommor utan 

 att skatta dem af den h anings af t som finnes i småblomstren. 

 Färsk, hyser vexten någon beska, äfven som andre dess 

 siägiingar göra det, och röjer ahen mjölksaft. Såsom for- 

 dom räknad ibland Apteks vexterna , tillades den hopdra- 

 gande egenskaper, och derföre skulle den tjena för diarréer 

 och utvertes för bråck. Genom beskan trodde man den 

 gagna för reformar och annat utslag. Man tviflar nu icke 

 mera pä osäkerheten af medlet för Läkarens behof. 



Vid rötterna af denna Nackelart, träffas då och då 

 larver af en Coccus, som färgar rödt och är väl beskrifven 

 i Act. Ups. 1752. 



Tab. Ett blommande stånd i nat. storlek, a. ett små- 

 blomster sedt framtill. — b. baktiil. — c. ett fröfäste med 

 mogna frö. — d. ett frö ensamt. 



