463. 



Rosa Eglanteru. 



och fullkomligt skild från Gula Törnrosen *), som vanligen 

 förekommer i trädgårdarne och aldrig hos oss vild, men 

 har händelsevis blifvit med denna förblandad, utan tvifvel 

 för bladens goda lukt, ehuru den dock är något olika och 

 snarare syrlig. Vår Neglanlyr anmärktes först omkring Gö- 

 teborg, på hvilken trakt den också bär egentligen detta 

 namn; men man saknar den icke eller i Skåne, Halland, 

 Nerike och Upland, kring sjelfva hufvudstaden, på torra 

 backar och leraktig grund. 



Vill man för lefvande häckar söka passande ämnen, 

 bör detta Törne icke förgätas. Intet slag torde bättre svara 

 mot ändamålet, så väl för sin täihet, som för t8ggarnes 

 mängd och sårande egenskap. I vilda eller så kallade En- 

 gelska planteringar är busken också förträfflig, så väl för 

 rikheten af bladen som för deras lukt, hvilken liknar nästan 

 den nf mogna Astrakaner, och sprides äfven på längre håll, 

 särdeles då busken vidröres, eller sedan regn nyligen fallit. 



I trädgårdarne träffas stundom bland blomsterbuskarna 

 en afart med dubbla blommor, hvilken fortplantas genom 

 skott och afläggningar. 



Tab. En blommande qvist af Neglantyr- Rosen, i nar. 



storlek. a. Ett nästan moget Nypon, inåt. st. — c. Etr, 



småblad , något större gjordt, sedt på afviga sidan.— b. ett 

 litet segment af bladet med insågningarne och körtlarne i 

 kanten. 



•) Rosa lutea. nu Ror (orätt Eglanteria kallad) tydligen skild genom 

 taagarnes och småbladens skapnad, äfven så fruktens, att förtiga blom- 

 mans utmärkta färg. — På vår R. Eglanteria förekommer en figur i 

 Fl. dan. t. 878. under namn af R. svavifolia, men synes oss mindre 

 lyckligt träffad. 



