464. 

 SPAPuGANIUM ramosum. 



Grenig Igelknoppört. Träggjan: 



Bladen äro nederst trekantiga med conkava sidor. 

 Den gemensamma blomstängeln är grenig, 

 och Pistillens märke smalt och jemnbredt. 



Linn. Sp.Pl. ed. WillJ. 4-p- 199- — F1 - Sv - P- B^i.— Gottl. res.s 338. 

 (S. erectam &.) Cl. ar. Monoecia Triandria. — Liljebl. Sv. 11. s. 3o. 

 Kl. 5. Themänninga». Encjvinnade. — Retz. Fl. cecon. S. 6g5. —-Smith 

 Fl. Britt. 3 961. 



J— /etta slägte, som bland de naturliga örtfamiljerne räk- 

 nas af v. Linné till de Rurlika (Calamarioo) och af Jussi en 

 till hans Typhre, åtskiljes från sina slägtingar, det stora 

 Starrslägtet, Kasedun m. fl., genom ett trebladigt blom- 

 foder utan blomkrona hos båda könen, och att frukten 

 blir en saftlös stenfrukt (Drupa) med en kärna eller frö. 



Tre arter äro kände och alla i Sverige inhemske samt 

 vatten-vexter. Den närvarandes rötter äro krypande i dyn 

 som utgör botten af fiskdammar ocli grafvar kring fästnin- 

 gar och gamla slott, t. ex. i Vadstena. Örtstammen får 

 ända till 2 alnars höjd och derutöfver, blir upprätt, trind, 

 bladig och slät, samt grenar sig som en vippa i toppen, 

 llotbladen äro nederst trekantiga men rundade med con- 

 kava sidor, ofvantill svärdlika och släta, långsefter nerfFulla 

 och af nätlikt ådrig Sammansättning; de längre upp äro 

 omfattande ,' uppräta och platta. Ur de öfre bladvecken 

 utkomma till skiftes, uppräta men något böjda ax eller 

 blomstänglar, besatte med små, täta blomhufvuden, skilda 

 från hvarandra; honornas större och färre inunder, och 

 hanarnes flera och smärre i toppen sittande. Blomfodrcts 

 5 blad äro platta, upptill bredare, i ändan trubbigt 3delte. 

 Strängarne bli dubbelt längre än blomfodret, med gula 

 aklufna knappar. Fruktämnet, som äfven omgifves med 

 likadant blomfoder, är aflångt och 2rummigt. Stiftet myc- 

 ket kort och märket utdragit, jemnbredt, spetsadt och 

 långsefter fåradt, oftast enkelt, men stundom är det ock 

 dubbelt. Frukten är aflång, kantig, spetsad och hård, och 

 innesluter en kärna af lika form, med ett rum. INågon 

 gång upptäckas ock 2:ne kärnor. 



Under namn af erectuvi /3 innefattades fordom så väl 

 denna arten, som en till vexten mycket enklare, hvilken 



