466. . 

 SEDUM Rhodiola. 



(BJiodlola rosea Ltnn.J 

 Rosenrots - ört. 



Bladen äro platta, ovala, spetsade men trubbiga, 

 mot ändan ojemt tandade. Blommorna sitta 

 i knippe upp i toppen, åtskilde till könen på 

 särskilta stånd. 



Linn. Fl. Sv. p. 55g. — Fl. Lapp. p. 078. Cl. 22. Di ok CIA Octanclna. 

 — Lil/ebl. Sv. Fl. s. 190. Kl. 7. Tiemanning. 5qvinnad. (Rhodiola ro- 

 sea). — Engl. bot. t. 5oS — Retz. Fl. cecon. s. 599. — Decan Jo//.pl.grass. 

 m. 145 (Sedum Rhodiola). Phartn. Rhodiae Radix. 



D ; 



å vi påminna oss att Rhodiola var en af de vext slägten, 

 som v. Linne tidigt bestämde, sedan han sjelf betraktat det i 

 Sveriges fjällbygder, och funnit det i anseende till antalet 

 af blommans delar olika med det af Sedum, må det före- 

 falla mindre underligt att han, efter den af honom utsta- 

 kade systematiska plan, bibehöll P«.osenrotens slägte såsom 

 eget, ehuru han sedermera icke skilde lika så beskaffade 

 vexter från de dem efter naturen anhöriga slägter, t. ex. 

 bland Rubi, Carices, Lychnides, Valeriance, Pimpinellce etc: 

 Men äfven dessa och många andra exempel rättvisa den 

 ändring, som vi med några samtida örtkunnige nu vågat 

 att uppföra Rhodiola bland Sedi arter, så mycket rimligare, 

 som den här föreställde vexten äger intet hufvudsakligt, 

 hvarigenom den borde åtskiljas. 



Rosenrots-örten, som är en sann fjällvext, träffas icke 

 endast ofvan norra polar-regionen, utan också under de tem- 

 pererade himmels-sireken på höjder öfver hafsytan, der eviga 

 snödrifvor bära vittne om luftkretsens stränghet. Den fin- 

 nes således på sådana ställen i Frankrike, England och 

 Tyskland, liksom i norden. Roten, som perennerar, är 

 fingerstjock, trind, ojemn och köttig och uppsänder flera 

 enkla örtstjelkar af qvarters längd, betäckta med blad som 

 ligga nästan fjäJlvis på hvarandra, aflånga eller ovala och 

 utan skaft. Mot ändan äro de något afsmalnande, men 

 trubbige samt ojemt tandade, eller sågade, på ytan släta, 

 ofta blågröna, och på lika sätt som den Jiälliha BergJmop- 

 ■pen (S. Telephium N:o 447) köttige eller saftige. Öfverst 

 i toppen, emellan bladen, framkommer ett knippe af en 

 myckenhet gula blommor på korta stjelkar. Könen finnas 



