466. 

 Sedum Rhodiola. 



pa särskilta stånd , och begges blommor äga allmännast /y 

 delt blomfoder, 4 kronblad och 4 små håningshusfjäil sit- 

 tande omkring fruktämnet. Likväl äro både blomfoder och 

 kronblad något mindre på honstånden och rödprickiga. 

 Emedlertid hafva begge könen rudimenter till det felande 

 könets delar, och således hanarne tecken till pistiller och 

 honorna äro omgifna af ofruktbara hanar. Ett lörändradt 

 läge har man dock funnit kunna på samma stånd frambrin- 

 ga akönade blommor, och hvilka i denna egenskap hafva 

 då ingenting skiljaktigt från Bergknopp -slägtet. Antalet af 

 ståndarne blir stundom 10 och pistillernes äfven då 5, samt 

 blommans öfriga delar likaså formerade. 



Vexten blommar i fjålltrakterne, först efter midsom- 

 maren; men flyttad till ett varmare läge, mycket tidigare. 

 Roten hyser et behagligt luktande ämne, som alldeles lik- 

 nar Rosen-olja. Hos den odlade är likväl lukten svag, men 

 är en förträfflig parfum i Lappens hembygd. Genom de- 

 stillation med vatten skall äfven en olja, lik den af Törn- 

 rosen, kunna erhållas. Gröna örten ätes, som det berättas, 

 af Renar, och roten af Grönländaren, som är nog besyn- 

 nerligt, för dess adstringerande egenskap, och det till den 

 grad, att den föråldrad, skulle kunna blifva ett godt garf- 

 medel, hvarvid skinnet också erhåller en vacker gul färg. 

 Med alun kokad, ger roten en grön färg på ylle. På Ferrö- 

 öarne använda öboerne roten som skörbjuggs-medel, och 

 i några af våra egna fjälltrakter äger afkoket deraf beröm 

 såsom bröst- medicin. Till utvertes bruk begagnas roten, 

 dels ensam, rifven eller stött och lagd på hufvudet försvår 

 värk, eller också kokad i vatten och klutar blötte i spadet 

 och omslagne. Ändtligen tillredes så väl på Grönland som 

 Island och Ferrö-öarne, en salfva af roten, som rifves och 

 uppblandas med osaltadt smör, samt lägges på elaka sår. 



Som utvertes medel för hufvudvärk, bråck, Leucorré, 

 och invertes för hysteri och rödsot, kände redan medici- 

 nens åltfäder, Dioscorides och Galenus , Rosenrotens egen- 

 skaper. Den har också derföre alltid funnits på aptekslistorna. 

 Kanske förtjenar den äfven namn af eximia, fastän numera 

 exoleta. 



Tab. föreställer tf ett hanstånd och $ ett honstånd i 

 nat. storlek. — a. En hanblomma. — b. en sådan sedd 

 bakifrån, med 10 ståndare. — c. En honblomma. — d. en 

 pistill, särskilt förstorad. — e. Fröhusen i nat. storlek. 



