46 7 . 

 BROMUS sterilis. 



Berg-Losta. 



Blomvippan ar rak, utbredd med hängande 

 små-ax> i början jemnbreda, sedan aflånga, 

 plattade, med 5-9 utspärrade blommor. Bor- 

 sten äro 2sidiga. 



Linn. Spec. Pl. «d. VFilld. I. 433. Cl. 3. Timandjiia, Digynia. — 

 Lil/ebl. Sv. FJ. s. 5o. Kl. 3. Trema nningar aqvinnad. — ilef2. Fl. oecon. 

 s. iöi. — l^eigel. Obs. Bot. 1772. (B. grandiflorus). 



A, 



<-r ett tvårigt gräs slag, som trifves på torra och berg- 

 aktiga ställen, men är ännu mindre allmänt och blott sedt 

 på några få ställen i södra Sverige. Det har närmaste lik- 

 heten med den mycket gängse Tak-lostan, men är stor- 

 vextare, bladen bredare, blommorna mera lutande samt 

 vid och efter blomningen mycket utspärrade, och bor- 

 stet , som utkommer från spetsen af det ena, dubbelt längre 

 blomskalet, betydligt längre. Fästet, hvarå blommorna sina 

 (rachis), är ock utmärkt zigzagböjdt. I Juli blommar den. 



Som fodergräs betraktadt duger detta slag val icke, så 

 framt icke tidigt betadt innan agnar och borst hunnit ut- 

 vexa, då deremot dess slägting, Bromus inermis , (Tysk 

 Qveck-Trespe) som är alldeles borstfri, kan anses för en 

 förmånlig gräs-art bland dem som till odling kunna användas. 



Tab. Gräset i nat. storlek. — a. b. en blomma (begge 

 kronskalen) i nat. storlek. — c. det yttre skalet med bor- 

 stet, förstoradt. — d. håningshus-bladen med födelsedelar- 

 Be. — e. fröet. — f. rachis, då blommorna afiaJlit. 



