48g- 



Narthecium ossifragitm. 



en upprätt klase i toppen ofta med io— 12 blommor pa 

 skiftevis sittande, enblommiga och kantiga stjelkar. Kron- 

 bladen äro afclånga, men helt smala , gulaktiga, utanpå ble- 

 kare och omsider gröna samt qvarsitta efter blomningen. 

 Ståndarne sitta fastade midtemot blomkrone- bladen, tråd- 

 smala och besatta med ett lysande gult ludd. Hanknap- 

 parne äro ock gula och till slut vridne. Det 3:kantiga 

 fruktämnet spetsar sig till ett kort stift, som ändas med ett 

 litet 3:kantigt märke. Frökapseln blir äfven gul då den 

 mognar och öppnar sig i toppen i 3 spetsar som utmärka 

 valvlerne, delte genom sin skiljevägg emellan de talrika 

 fröna. 



Det har varit en sägen från forntiden på sina ställen 

 både här och i Norrige , att denna lilla prydliga vext skulle, 

 njuten af kreatur såsom betesämne, så förfördela dem, att 

 benen i deras kroppar blifva sköra och lättbräckte. Man 

 har likväl i sistnämde land, hvarest denna egenskap blifvit 

 först af Bartholin angifven såsom verklig, i sednare tider 

 fått den alldeles vederlagd, emedan Gunnerus säger alt 

 landtboer försäkrat honom, att boskapen äter Hvitriken 

 begärligt, särdeles om våren och utan någon fara. Emed- 

 lertid hyser Småländska bonden icke god tanka om sådant 

 foder för får. Troligen härrör dess dåliga credit från den 

 kärraktiga trakt der örten förekommer, och der vexterne 

 i allmänhet äro föga gagnande för sådana kreatur, hvilka 

 säkerligen trifvas bäst på högländt betesmark. 



Tab. Vexten, blommande, i nat. storlek. — ä. en blom- 

 ma förstorad, framtill sedd. — b. bakpå. — c. en ståndare. 

 — d. pistillen. — e. kapseln. — f. densamma på tveren 

 afskuren. — fröna i nat. st. — h. ett, särskilt, förstoradt 

 med sin fröhinna. — i. fröhinnan öppnande sig på sidan, 

 då fröet utfaller. — k. egentliga fröet, förstoradt. 



