4qo. 

 Eriophorum ANGUSTIFOLIUM, 



Smalbladig Ängsull, Trekantig Ängsull. 



Axstjelkarne af olika längd Korta, hopklämda och sträf- 

 och släta. va, omgifna nedtill ined tve- 



ra baljor. 



Axfjällen ovala med spets Afiunga, trubbiga, släta, 

 och kölade, mörka och skrynk- nervfulla och svartgröna. 

 lige. 



Blommor ne 2:könade, fastän 

 de stundom finnas både 2byg- 

 gare och mångkönade. 



Fröullen eller fjunet blir Är väl längre än del blom- 

 wiycket längre än axet, långt mandcaxet, mendubbelt kor- 

 hängande, tare än på den smalbladiga. 



Fröet, snm är rättast ett Mindre till storleken, 

 slags nöt, har aflång, 5kan- 

 tig form. 



Begge dessa arter vexa på kärr ängar eller såkallade 

 myror, ehuru den sistnämde synes höra egentligen till fjäll- 

 trakterne. Deremot är den förra bland de allmännaste, 

 till lika liten fägnad för landtmannen, som den under N:o 180 

 beskrifne, hvilken skiljer sig från den smalbladiga genom 

 en mängtrådig och icke krypande rot, ett grojt trekantigt 

 strå, och platta, gulgröna blad, ehuru försedde med tre- 

 kantig spets, samt sträfoa axstjelkar. Denna arten , (som 

 till åtskillnad benämnes E. latifoltiim) är dessutom icke så 

 allmän som den smalbladiga och hör till Södrare Rikets 

 vexter t. ex. i Bohuslän etc. 



Hvad som för öfrigt angår dessa gräsens skadlighet 

 eller möjliga nytta, hänvises till beskrifningen af den förr- 

 bemälte under N:o 180, emedan utom den botaniska de- 

 taljen föga mer är att anföra , än att som roten hos desse 

 är mycket krypande, de således äro ännu obehagligare 

 gäster på betesfältet och svårare att utrota än den bred- 

 bladiga. 



Tab. Fig. 1. föreställer E. angustifolium i blomma. — 

 * en blornvippa i frö uti nat. storlek. — a. ståndarne och 

 pistillen. — b. ett blomfjäll. 



Fig. 2, E. gracile i nat. storlek. — * axen i frö. — 

 8. en blomma med sitt fjäll. — . b. en del af ett blad — -. 

 örstoradt. 



