49 5 - 



CRAMBE MARITIMA. 



Strandkål. Strandkaal. Kloftnaal. 



Bladen äro flikiga, vågiga och blågröna, och 

 äfven som örtstjelken glatta. 



Linn. Fl. Sv. p. a3g. Cl. i5. TetradynAmia Siliqvosa. — Ltljebl. 

 Sv. Fl. s. 285. Kl. ia. Ftrvaldice Langskidade. — Retz. II. oecon. 3. 

 195. — Linn, VestGöth. Res. s. 189. — Landibr. Tidningen i8i5- N:o 6. 



E 



'huru mön tillförene räknade de Fyrväldiga Vexlslägter 

 som äga fröskidor h\*ilka icke öppna sina skal, utan affalla 

 med fröna, till de så kallade Langskidade , bar man lik- 

 väl nu ansett rigtigare att förena dem med de Kortskida- 

 de (Siliculosrf), och således har äfven Strandkålen bland 

 dem fått sin plats. Denna har en läderartad klotrund 

 skida, innehållande ett enda mognande frö t som tillika 

 med den oöppnade (utan valvler) ikidan ajjaller. I blom- 

 man finnas dessutom de 4 länga ståndarne upptill zkluf ne 

 och blott den ena delen knappbärande. Härigenom skiljes 

 slägtet fi ån alla andra af familjen. Den arten som hos 

 oss är inländsk, och träffas, fastän mindre allmänt, på san- 

 diga hafsstränder i Bohuslänska Skärgården, och på en 

 klippa vid Torrekow, är perennerande, och får en lång, 

 i sanden nedgående tapplik, stundom af Mera delar be- 

 stående rot. Örtståndet liknar mycket somliga kålslag. 

 Stjelken vexer upprätt, alnshög, samt grenig. Bladen äro 

 rundade eller aflånga, utskurna, flikiga och tandade, vå- 

 giga, blågröna och saftiga. I Juni visa sig i toppen tätt 

 mångblommiga vippor med hvita blommor, gula ståndare 

 och sköldlikt märke på pistillen. Fruktämnet består i bör" 

 ]nn af 2 leder, men den understa, som är tät, försvinner; 

 den öfre deremot utvexer stor, klotrund, något köttig 

 och alldeles slät, och denna affaller från den undra leden 

 och sår sig tillika med det frö den innesluter. Vanligen 

 rinnas ämnen till a frön i den öfra leden, men blott ett 

 tillvexer och mognar. Färsk liknar vexten kål och kan 

 ätas af kreaturen, ehuru mjölken af kor som förtärt den, 

 lår stark Löksmak. Såsom matämne för menniskor har 

 den emedlertid varit länge bekant. I Sussex och i Dor- 

 setshire i England brukas de spädare bladen om våren 

 såsom grönkål, men i synnerhet begagnas de nya skotten, 

 der de vårtiden uppskjuta genom sanden och såsom hvita 



