497- 



JUNCUS STYGIUS. 

 Dy- Tåg. 



Bladen äro tagel-lika och något plattade. Blom- 

 morna sitta 2 tillsammans inom blomskalen, 

 skaftade i toppen af strået. 



Linn Sp. pl. ed. Will.i. 2 p. 2i5. — Cl 6. Hexasscia MoflOg. — 

 Liljebl. Sv. Fl. s. i45. Kl. 6. Sexmamn. Eikjv. — Smith. ic. ined. 5. p. 

 55. t. 55. 



JUNCUS BIGLUM1S. 



F JALL-TÅG. 



Bladen äro syl lika , pipiga. Två blommor sitta 

 i toppen af strået inom de förlängda blom- 

 skalen , men något på sidan. 



Linn. Fl. Sv. p. 114. — Liljebl. Sv. Fl, s. 145. — Amceu. acad. 2. p. 266. 



JUNCUS TRIGLUMIS. 



Triblommig Tag. LappsTi Tag. 



Bladen äro pipiga, ofvanpå något plattade. Tre 

 Blommor sitta inom Blomskalen i toppen. 



Linn. Fl. Sv. p. n4- — Liljebl. Sv. Fl. s. 145. 



H 



-m u Juncus o< h Luzula såsom Örtslägten åtskiljas, kan 

 ses af Föregående nn. 444 och 479. Med det förstnämdes 

 egentliga siägtmätke öfverensstämmande äro de tre små ar- 

 ter, som här föreställas, i synnerhet för deras sällsamhet. 

 Den första, eller Dy-Tågen , träffas i stora, sänka kärr, 

 och h.ir blifvit, liksom den följande, ansedd ensamt för Skan- 

 dinaviens alster; men är ock sedermera funnen utrikes, 

 fastän icke hos någon författare nämd. Roten är peren- 

 nerande, iedfull, tradig och något krypande. Strået är 

 enkelt, 3-4 lum 'ångt, rödaktigt, trinut och slätt, med 

 ett par blad, det enn eller nedre trindt , syl likt och något 

 hopkramadt, är ibland af stråets längd och omfattar det 

 nedtill som en balja, det öfre är kortare. Högre upp sit- 

 ter ett tredje, kort, hölsterlikt med purpur färgad balja, 

 hvarutur 2 blomskaft, det yttra kortare, utkomma, hvar- 

 dera bärande ett tvåskaligt blomfoder som hyser 2 blom- 



