498. 



Cenomyce pyxidata. 



ningen knappfonnig (Cephaloidei), intaga Trattlafvarne , i 

 allmänhet så källode, deras rum. De åter, hvilka egent- 

 ligen bära detta namn, äga såsom allmänt kännemärke: det 

 gemensamma fröfästet likt en fri fjällbladig broskaktig 

 skorpa, bärande pipiga bålstänglar med eller utan laf 

 hus. Det enskilt a fröfästet är klotformigt utan kant, och 

 hlir omsider kupigt , inunder tomt, sittande i toppen af 

 stängeln. Skifvan som betäcker lajhuset är färgad, inuti 

 likhaltig ,. i kanten inböjd ock inunder conkav. 



Detta slägte är ganska stort och i anseende till ota- 

 liga artförändringar svårt att till arterne rätt åtskilja. Tratt- 

 lafven (G. pyxidata) bevisar detta, till upplysande af hvil- 

 ken, förändringarne nu bifogas. De fleste äro icke säll- 

 samma på ljunghedar och totra steniga skogsbackar. 



Längre tillbaka, snart par sekler sedan, inbillade man 

 sig, att Trattlafven ägde aniiscorbutisk läkedoms-kraft, och 

 mycket senare har den fått namn af specificum för kik- 

 hosta hos barn. öjelfva Cullen tillstyrker en dekokt deraf, 

 såsom lättare för barn att nyttja än kina. Detta anföres 

 likväl berättelsevis. Lafven hyser ett hartsaktigt extraktifc 

 ämne, hvilket torde väl kunna vara i något fall verksamt. 

 För analysen af Lafven, ha vi att tacka Kgl. Förste Lifm. 

 Westring, som älven upptäckt färgämne hos honom. Ge- 

 nom anställda färgförsök har samma berömde forskare derur 

 erhållit Vigogne, Karmelit, Chamois och andra gula och 

 bruna nyanser. Om den egentliga detaljen af färgproces- 

 serne, se det ofvanåberopade verket. 



Bägar- Lafven är en mycket sällsammare och ehuru 

 Förut med den förre förblandad, säkert särskilt art, men 

 sällan funnen utom på Ölands Alvar, der den vexer ymnigt 

 och alltid oförändrad. Bladen äro af segare natur än van-, 

 ligt hos slägtingarne, och bägatne äro helt korta, enkla 

 samt nästan cyhndriske, utanpå blägröna och beströdde med 

 platta, grå vårtor, som få naggad kant. Lafhusen äro små, 

 platta, mest ensamme sittande, föga upphöjde, i början 

 röda, men bli slutligen alldeles svarta. 



Tab. Fig. i. Trattlafven. — A. artförändringen sim- 

 plecc. — B. en större af densamma. — C. artförändr. sta- 

 phylea. — D. en större sf syntheta. — E. syntheta frukt- 

 bärande och i äldre tillstånd. — F. artförändr. lophyra. — 

 G. ett laf hus. — ca.) skifvan med fortplantnings -kornen 

 deri innesiutne, — bb.) nedböjda omkretsen utan kant. — 

 c. undre sidan; (de sednare ligg. förstorade). — Fig. 2. Bä- 

 gare-lafven. — A. i nat. storlek. — B. en del afskild, tilli- 

 ka med en * scyphus, förstorad. — C. en del af scyphus 

 upptill vid kanten afskuren och mycket förstorad — aaa. 

 Cephalodia. — bb. Verrucce, 



