5o4- 



Clavaria pistillaris. 



sende, samt utdunsta fröstoftet som ett rökdam. Samma 

 fenomen inträfW också här i den nfdelningen af Svampar- 

 ne, som egentligen benämnas K Inb b fan ni ge (CJaver formes), 

 utmärkte genom deras enkla, på längden utdragna form, 

 och hvarå både dtn öfre och undre delen (hatt och fot) i 

 ett sammanlöpa. Clavarierne äro likväl så vida skiljaktige 

 sinsemellan, att hos en del äro klubborna alldeles enfor- 

 miga och odelta; bos en del deremot greniga, och utgöra, 

 såsom begge talrik*, hvar sin egen flock. De här afteck- 

 nade visa genast hviiken de tillhöra. 



Den första arten är en af de allmännare om hösten 

 på glest gräsvuxna ställen, i synnerhet der jordmån är kalk- 

 aktig. Den blir 1-2 tum lång. I början är klubban mer 

 cylindrisk och hvitgul ; men blir småningom tjockare och 

 gulbrun. I spetsen är den rundad. Jiijest är den utanpå 

 helt slät. Inuti är substansen skör som talg och hvit , och 

 stundom delar sig svampen på längden i trådar. Denna 

 vexer vanligen ensam, och icke flere från samma rotfäste, 

 liksom den följande, eller 



Stor Klubbsvamp, som blifvit ansedd såsom afart af 

 den nyssnämde, men förtjenar väl att hållas för egen art, 

 icke mindre för sin betydliga storlek, söm uppnår 3/f tum 

 i längd och klubban nära 1 tum i diameter. I ändan är denna 

 tver och trubbig och ofta intryckt. På ytan får den longi- 

 tudinella rynkor elL fåror, och en efter hand från ljus- till 

 mörkbrun öfvergående färg. Den träffas i täta barr-skogar 

 på jorden inpå sena hösten. Dess väsende är något läder- 

 likt och betäckes utanpå al ett blåaktigt fröstoft. Namnet 

 härleder sig liknelsevis från det i Mytologien bekanta Her- 

 kules vapen. 



Den tredje, som väljer samma jve*tort, förekommer 

 alltid i flock, tumslång eller något deröfver, ej olik den 

 första, men mer aflång och utsvälld samt af biekgid favg. 



Den (jerde, äfven så hoptals vexande, i' tum lång och 

 pnr linier tjock, äger en cylinderlik skapnad och något 

 Spetsad i ändan, alldeles rak och slät, gulrärgad, men blir 

 i toppen omsider brun eller mörknar, hvarigenom den lätt 

 igenkannes. Så väl denne, som den foregående aro bada 

 inuti helt täta, hvaremot de förre, särdeles klubborna, bl t- 

 va pipi*a eller ihåliga. Efter familjens natur utdunsta de 

 från klubbans yta deras,) för det obeväpnade ogot omärk- 

 liga, iina fröstoft som en rök. 



Man känner icke någon nytta af dessa Svamp-arter» 

 hvilk. infinna sig på Floras skådeplats, inemot den tiden» 

 då hon bereder sitt vinterlager. 



Tab. Fig. 1. Glavaria pistillaris. — Fig. 2. Cl. hercu- 

 leana. - Fig. 3. Cl. luteola. - Fig. 4. Cl. helveola. 



