12 
pg 
utlägga en matematisk linje och anteckna alla de individ, som 
tangera denna linje, så erhåller den i och med detta en andra di- 
mension, vars storlek blir lika med medelstamdiametern av de taxe- 
rade individen. 
För att bättre kunna överblicka förhållandena inom samhället 
beräknar jag också den procentiska sammansättningen eller 
frekvensgraden. Denna erhålles, genom att varje arts individ- 
summa divideras med samhällets individsumma (se tab. III c). 
I allmänhet är det väl just denna procentiska eller relativa fre- 
kvensgrad, som skilda författare haft i tankarna, då de talat om en 
arts frekvensgrad eller ymnighet inom ett samhälle. 
En mycket viktig sak, som ej får glömmas, och som står i nära 
samband med den absoluta frekvensgraden, är samhällets täthet. Med 
ett samhälles täthetskoefficient menar jag medelavståndet mel- 
lan de olika individen inom samhället. Tätheten erhålles alltså 
genom att dela antalet taxerade meter med antalet funna individ. 
Vi skulle alltså — för att fortfarande använda ovannämnda exem- 
pel — säga, att tätheten är omkring 3074 större i samhället i sko- 
gen än i samhället på hygget. Genom att ange, hur stort medel- 
avståndet mellan individen i ett samhälle är, uttryckt i delar av 
meter, erhåller man en täthetskoefficient, som således är det inver- 
terade värdet av den absoluta frekvensgraden. Man kan alltså an- 
tingen använda den absoluta frekvensgraden eller täthetskoefficien- 
ten för att uttrycka samma sak, men ofta får man en vida mer 
åskådlig bild genom att använda den senare. 
Liksom man genom att räkna alla individ inom ett samhälle 
-.erhåller ett mått på samhällets täthet, kan man räkna alla individ 
av en viss art och på så vis erhålla ett mått på artens täthet (se 
tab. III c). 
Av visst intresse kan det även vara att få veta fördelningen av 
vissa arter inom samhället, om arten är jämnt fördelad, eller om 
den exempelvis är tuvad. Genom en enkel åtgärd vid taxeringen 
kan man åtminstone i någon mån få fram, vad jag vill kalla ar- 
ternas fördelningskoefficient. Därigenom, att jag antecknar in- 
divid av samma art, vilka förekomma i följd i samma ruta, i ta- 
bellen, i förening med att jag antecknar varje decimeter för sig så- 
som ett linjeelement, kan jag erhålla en ganska god bild av hete- 
rogeniteten eller artfördelningen. Jag räknar antalet rutor i tabel- 
den, där en viss art finns antecknad, samt dividerar individsumman 
aned det tal, jag då fått. Således, ju mer spridd en art är, desto 
