14 
såg ljusstyrkan vara !/2 eller !/s av dagsljusets, men när han verk- 
ställt mätningen, fann han förhållandet mellan ljusstyrkan i skogen 
-och på fria fältet vara 1:30. 
Man försöker också bestämma täckningsgraden genom att skatta 
skottsystemets projektion på marken, vilket ju i viss mån är möj- 
ligt med träd buskar och stora örter, men bestämmandet av projektio- 
nen av mindre örters skottsystem ger så stora mätningsfel, alt 
dessa med många hundra procent överstiga mätningsresultaten. 
Därför kan denna metod ej komma till användning vid analys av 
fältskikten, som ju i allmänhet bestå endast av smärre växter. 
Vad man dock i allmänhet tycks mena med täckningsgrad är 
synlighetsgraden eller bättre uttryckt den fysiognomiska effek- 
ten, d. v. s. det intryck en viss art gör på ögat. 
För att dock göra det möjligt för dem, som ej själva ha sett 
samhället i fråga, att i möjligaste mån kunna rekonstruera en bild 
därav och skapa sig en god uppfattning av det, är det av vikt att 
finna ett medel att uttrycka denna fysiognomiska effekt. Jag har 
sökt bestämma den på följande sätt. Inom ett visst samhälle före- 
kommer exempelvis liljekonvalje. Jag plockar på måfå 10 individ 
och pressar dem i så naturlig ställning som möjligt, varefter jag 
på ett eller annat sätt mäter ytan av dem. (Ett sätt att bestämma 
ytan är att över exemplaren lägga ett rutnät, ett annat sätt är att 
kopiera växterna på vanligt fotografiskt papper, väga hela pappe- 
ret samt mäta dess yta och sedan klippa ut kopiorna och väga 
dem och sedan beräkna deras yta.) Medeltalet av de 10 på så sätt 
funna värdena blir artens synlighetskoefficient, och artens fysiog- 
nomiska effekt erhålles genom att multiplicera koefficienten med 
artens absoluta frekvensgrad. Man erhåller på detta vis artens fy- 
siognomiska effekt uttryckt i cm? skottyta (se tab. III c). På detta 
sätt erhålles en, om icke fullt exakt, så dock relativt noggrann 
bestämning av vad som i dagligt tal kallas för täckningsgrad. Me- 
toden är relativt besvärlig, men är nog den enda användbara för 
detta ändamål d. v. s. för bestämmande av den fysiognomiska effek- 
ten hos fältskiktet. 
I många fall sammanfaller den fysiognomiska effektens storlek 
och markprojektionens, nämligen i de fall, då bladen intaga vågrät 
ställning med sitt ytplan. Differensen mellan synlighetsgraden och 
projektionen ökas, ju mera snett ställda bladen äro. Givet är att 
projektionsytan av skottsystemet är en mycket viktigare faktor att 
räkna med än den fysiognomiska effekten, men jag har ej kunnat 
